ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                            
 
13 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 362/3769/23
провадження № 61-3774св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
      
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Краснящих Богдана Миколайовича на постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року, прийняті у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» (далі - ДП «Білоцерківське лісове господарство») про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, щорішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року у справі                       № 362/2258/22 задоволено його позов, визнано незаконним та скасовано наказ       ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 23 травня 2022 року № 129-К, яким його звільнено з роботи на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я з боку ДП «Білоцерківське лісове господарство», з посади майстра лісу Снітинського лісництва, поновлено його на роботі на посаді майстра лісу Снітинського лісництва ДП «Білоцерківське лісове господарство» з 24 травня         2022 року та стягнуто із ДП «Білоцерківське лісове господарство» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 травня 2022 року                у розмірі 24 953,00 грн.
Вказував на те, що відповідач не виконав вказане рішення суду в частині, яка підлягала негайному виконанню, не поновив його на роботі й не виплатив йому заробітну плату за один місяць.
 
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 163 861,91 грн за період з 28 листопада 2022 року до 15 червня 2023 року, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня               2023 року до участі у справі як відповідача залучено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі - ДСГП «Ліси України»).
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року, ухваленим у складі судді Марчук О. Л., позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ДСГП «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток                    у розмірі 53 750,84 грн та 5 000,00 грн на відшкодування судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення у межах виплати заробітної плати за один місяць.
Стягнуто з ДСГП «Ліси України» у дохід держави Україна судовий збір у сумі                        1 073,60 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що у випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі факт подальшого скасування цього рішення в апеляційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу ДСГП «Ліси України» в особі філії «Білоцерківське лісове господарство» задоволено, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області               від 18 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що відповідача, на якого рішенням суду покладено обов`язок щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, припинено, а його правонаступника залучено до участі у справі після скасування вказаного рішення, і на час звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом вже не існувало судового рішення про поновлення його на раніше займаній посаді, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки його виконання.
 
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року заяву адвоката Коваленко Ю. О. в інтересах ДСГП «Ліси України» про розподіл судових витрат задоволено частково.
Ухвалено у справі додаткову постанову, якою стягнуто із ОСОБА_1 на користь ДСГП «Ліси України» 9 000,00 грн судових витрат на правничу допомогу.
У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.
 
Ухвалюючи додаткове рішення у справі, апеляційний суд виходив із того, що відповідач у суді апеляційної інстанції поніс витрати на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав належні та допустимі докази. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, а також заперечень представника позивача з посиланням на істотну неспівмірність заявлених витрат та їх зменшення, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача користь відповідача судових витрат у розмірі 9 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів
 
У березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Краснящих Б. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що              у випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі, факт його подальшого скасування в апеляційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату.
Апеляційний суд не надав належної оцінки листу позивача від 12 січня 2023 року,           з яким останній звертався до ДСГП «Ліси України» з вимогою виконати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року у справі № 362/2258/22 про поновлення його на роботі і на який отримав необґрунтовану відмову відповідача.
 
Підставами касаційного оскарження постанови апеляційного суду представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції                           в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 580/5185/20 (провадження № К/9901/36508/21), від 28 липня 2022 року у справі № 640/2806/21 (провадження № № К/9901/36198/21), від 15 лютого 2023 року у справі                               № 460/16522/21 (провадження № К/990/27718/22).
 
У травні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Краснящих Б. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати додаткову постанову апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не розглянув заяву позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та                    не надав належної оцінки доводам позивача, викладеним у цій заяві.
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив

Рух касаційних скарг у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Краснящих Б. М. на постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
У травні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Краснящих Б. М. на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 з 03 червня 2013 року перебував на посаді майстра лісу Снітинського лісництва ДП «Фастівський Лісгосп».
 
Наказом ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 12 травня 2022 року № 88 призначено проведення службового розслідування у зв`язку з тим, що 11 травня 2022 року від головного лісничого ДП «Білоцерківське лісове господарство» Костянюка А. Б. надійшов рапорт, що в урочищі «Липки» Снітинського лісництва на огляді ділянок лісу, відведених під іншу рубку, в кварталах 23, 24, 27, 28 поряд                    з квартальною просікою було виявлено самовільну рубку.
 
Згідно з висновком службового розслідування від 23 травня 2022 року, затвердженим директором ДП «Білоцерківське лісове господарство», серед іншого, вирішено передати відповідні матеріали до правоохоронних органів та   запропоновано розірвати трудовий договір з майстром лісу Снітинського лісництва ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я.
 
Відповідно до матеріалів службового розслідування, позивач, обіймаючи посаду, яка пов`язана з безпосереднім обслуговуванням товарних цінностей (лісу), неналежно виконував обов`язки майстра лісу щодо охорони матеріальних цінностей, які знаходилися на території закріпленого за ним згідно з трудовим договором обходу № 4 лісництва із укладенням договору про повну матеріальну відповідальність, внаслідок чого підприємству відповідача завдано матеріальної шкоди незаконною вирубкою лісу.
 
Наказом директора ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 23 травня             2022 року № 129-К ОСОБА_1 звільнено з роботи за пунктом 2 статті 41 КЗпП України з підстав втрати до нього довір`я.
 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року у справі № 362/2258/22 позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 23 травня 2022 року № 129-К про звільнення ОСОБА_1 з роботи за пунктом 2 статті 41 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Снітинського лісництва                         ДП «Білоцерківське лісове господарство» з 24 травня 2022 року.
Стягнуто з ДП «Білоцерківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 травня 2022 року                 у розмірі 24 953,00 грн, допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 рокуу справі                     № 362/2258/22, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 05 червня 2024 року, апеляційну скаргу ДП «Білоцерківське лісове господарство» задоволено, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову ОСОБА_1      у задоволенні позову.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним                                      і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам судове рішення апеляційного суду не відповідає.
 
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).
 
Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України).
 
Згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.
 
Також частиною сьомою статті 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП України).
 
Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП України слід уважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. Виконати рішення суду про поновлення позивача на роботі має відповідач, визначений боржником за виконавчим листом (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, постанову Великої Палати Верховного Суду                  від 13 березня 2019 року у справі № 711/8446/16-ц (провадження № 14-37цс19), постанови Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 511/1284/19 (провадження № 61-6184св21), від 14 грудня 2022 року у справі № 501/4019/21-ц, провадження № 61-9103св22), від 21 червня 2023 року у справі № 461/7423/21 (провадження № 61-872св23) та багатьох інших).
 
Тобто законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно та негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, й без звернення працівника, що унормовано, крім наведених вище норм права, також Конституцією України, статтею 18 ЦПК України. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися (див.: постанову Верховного Суду від 21 березня          2018 року у справі № 243/2748/16-ц).
 
У постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18) зазначено, що «належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника».
 
Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду: від 26 лютого     2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18), від 08 вересня 2021 року у справі № 721/910/19 (провадження № 61-4490св21).
 
Отже, законом установлено фінансову санкцію у вигляді виплати середнього заробітку за невиконання рішення про поновлення на роботі через винну бездіяльність роботодавця. З огляду на імперативний припис щодо негайного виконання судового рішення, установлений статтею 235 КЗпП України, законодавець виходив з того, що будь-яка протиправна бездіяльність з боку роботодавця є підставою для здійснення таких виплат незаконно звільненому працівнику, незалежно від причин невиконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі.
 
Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: 1) чи мала місце затримка виконання такого рішення, 2) у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, 3) та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
 
У справі, яка переглядається, встановлено, щорішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року про поновлення позивача на роботі, ухвалене у справі № 362/2258/22, не виконано, позивач на роботі не поновлений. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року у справі                     № 362/2258/22, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 05 червня 2024 року, апеляційну скаргу ДП «Білоцерківське лісове господарство» задоволено, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову ОСОБА_1       у задоволенні позову.
 
Верховний Суд зазначає, що подальше скасування рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року про поновлення позивача на роботі не спростовує протиправної бездіяльності роботодавця.
 
Суд першої інстанції, установивши, що через відсутність здійснення відповідачем негайного виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі відбулась затримка виконання цього рішення суду у період з 28 листопада 2022 року (дата ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі) до 15 червня     2023 року (дата визначена позивачем до звернення до суду із позовом), дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 53 750,84 грн.
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи                    у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що стороною спору за вимогами ОСОБА_1 було ДП «Білоцерківське лісове господарство», а не ДСГП «Ліси України» й питання заміни відповідача правонаступником вирішено судом лише 29 серпня 2023 року у справі, яка переглядається, не врахував, що Васильківський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення у справі              № 362/2258/22 про поновлення позивача на роботі 28 листопада 2022 року,відповідача у справі № 362/2258/22 - ДП «Білоцерківське лісове господарство» реорганізовано шляхом приєднання до ДСГП «Ліси України» відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28 жовтня 2022 року № 943 «Про приєднання Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» та затвердження складу комісії з припинення», тобто на час ухвалення рішення у справі № 362/2258/22 про поновлення позивача на роботіДП «Білоцерківське лісове господарство» вже було реорганізоване шляхом приєднання до ДСГП «Ліси України», а тому на останнього було покладено обов`язок щодо поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку. 
 
Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином оцінив подані сторонами докази, правильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, а апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
 
З урахуванням встановлених у справі обставин ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.
 
З огляду на вказане, також підлягає скасуванню додаткова постанова апеляційного суду про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у суді апеляційної інстанції. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову апеляційного суду і залишає            в силі рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Краснящих Богдана Миколайовича задовольнити частково.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року скасувати.
 
РішенняВасильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня         2023 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,    є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Д. Д. Луспеник

 
Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

 
Б. І. Гулько

 
Г. В. Коломієць

 
Р. А. Лідовець