ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 р.	Справа № 520/24231/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 14.05.24 року у справі № 520/24231/23
за позовом            ОСОБА_1      
до            Головного управління ДПС у Харківській області                                          
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області, в якій просив суд: 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області від 20.01.2023 №0008962410, №0008972410, №0008982410, №0009002410, №0009012410, №0009022410, №0009032410; 
- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати (у т.ч. на професійну правничу допомогу), докази понесення яких будуть надані в порядку абз.2 ч.7 ст.139 КАС України.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на протиправність оспорюваних  податкових повідомлень - рішень відповідача, що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без задоволення.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 у справі №520/24231/23, ухваливши постанову, якою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області від 20.01.2023 №0008962410, від 20.01.2023 №0008972410, від 20.01.2023 №0008982410, від 20.01.2023 №0009002410, від 20.01.2023 №0009012410, від 20.01.2023 №0009022410, від 20.01.2023 №0009032410. Окрім того,                   ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції судові витрати, пов`язані із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на відповідача.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є  таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення з огляду на те, що враховуючи зупинення перебігу строків, визначених ст.102 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), контролюючим органом не порушено жодних строків при проведенні перевірки платника податків та при визначенні грошових зобов`язань відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Вважає такий висновок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що положенням ст.102 ПК України чітко визначено, що контролюючий орган має право провести позапланову невиїзну перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Зазначає, що, враховуючи, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України, відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань. Вказує, що Законом України від 14.07.2020 року №786-ІХ «Про внесення змін до ПК України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» з 08.08.2020 року припинено дію мораторію на проведення документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України. Отже, з 08.08.2020 редакція пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України стала наступною :«Установити мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім, зокрема: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.  Таким чином, період, на який було зупинено строк давності відповідно до пункту 102.3 статті 102 ПК України  для проведення документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, складає 143 дні (з дати початку дії мораторію - 18.03.2020 по дату припинення дії мораторію - 08.08.2020). Тобто, строк давності в даному випадку, з урахуванням приписів Закону України від 14.07.2020 року №786-ІХ становить 1238 днів (1095 дні + 143 дні). Зазначає, що у спірних відносинах документальна позапланова невиїзна перевірка контролюючим органом була проведена на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України. Позивачу були визначені грошові зобов`язання за період 2017-2019 роки, акт перевірки №4571/20-40-07-25-06/3230006052 складений 24.10.2022, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті 20.01.2023. Отже, навіть з урахуванням зупинення строків давності у зв`язку з карантином, який склав 1238 днів, відповідач вийшов за межі строків давності визначення грошових зобов`язань позивачу. Зазначає, що посилання відповідача на зупинення строку давності відповідно до п.102.3 ст.102 ПК України у зв`язку з карантином не спростовує аргументи позивача щодо пропущення позивачем встановлених чинним податковим законодавством строків давності визначення грошових зобов`язань. Вважає, що висновки суду першої інстанції щодо не порушення контролюючим органом строків давності визначення грошових зобов`язань позивачу, є необґрунтованими, а оспорювані податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем з порушенням вимог ст.102 ПК України, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Головне управління ДПС у Харківській області скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, в якому, посилаючись на безпідставність та помилковість доводів скарги позивача, просило у задоволенні скарги                         ОСОБА_1 відмовити, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 року залишити без змін. 
Окрім того, ОСОБА_1 , а також Головне управління ДПС у Харківській області подавали до суду апеляційної інстанції додаткові письмові пояснення у справі, в яких викладали свої обґрунтування правової позиції у даній справі. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням наведеної вище норми КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області відносно ОСОБА_1 20.01.2023 прийнято оспорювані податкові повідомлення рішення. 
Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки від 24.10.2022 №4571/20-40-07-25-06/3230006052.
За висновками акту перевірки встановлено порушення податкового законодавства, а саме:
- пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, пп.177.5.3 п. 175.5 ст.177 ПК України, а саме заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльністю за 2018-2019 рр. на суму 361 826,70 грн., а саме за 2018 рік у сумі 297 438,21 грн., за 2019 рік у сумі 64 388,49 грн.; 
- п.85.2 ст.85 ПК України в частині не надання документів, які пов`язані з предметом перевірки;
- ст. 168, ст. 176, пп. 1.2, 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України від 02.12.2010р., а саме заниження військового збору з доходів фізичних осіб за 2018-2019рр. на суму 30 152,23 грн., а саме: за 2018 рік у сумі 24 786,52 грн., за 2019 рік у сумі 5 365,71 грн.;
- п.181.1 ст.181, п.183.1 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188 ПК України в частині заниження податку на додану вартість за 2018-2019 рр. у сумі 409 888,60 грн., а саме; за 2018 рік у сумі 334 200, 22 грн., за 2019 рік у сумі 75 688,40 грн.;
- абз.1 п.292.1 ст.292 п.295.4 ст.295 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з єдиного податку за 2017 рік на загальну суму 2 783,40 грн.;
- п.177.5 п.177.11 ст.177, пп.49.18.2, пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України в частині неподання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2018-2019 роки;
- п.63.3 ст.63 ПК України повідомлення за формою №20-ОПП до  Головного управління ДПС у Харківській області.  
Позивач, вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню податкові повідомлення - рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області від 20.01.2023 №0008962410, №0008972410, №0008982410, №0009002410, №0009012410, №0009022410, №0009032410, звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою. 
Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративного позову                      ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтованими, непідтвердженими нормативно та документально. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно приписів ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Пунктом 79.1 ст.79 ПК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 був зареєстрований Департаментом реєстрації Харківської міської ради 15.02.2013 як фізична особа-підприємець.
З 15.03.2019 позивач припинив свою підприємницьку діяльність за власним бажанням.  
Головним управлінням ДПС у Харківській області  на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача за період діяльності з 01.01.2017 по 15.03.2019. 
За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області було складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника                   податків - фізичної особи ОСОБА_1 від 24.10.2022 №4571/20-40-07-25-06/3230006052.
Відповідно до  висновків цього акту перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:
- пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, пп.177.5.3 п. 175.5 ст.177 ПК України, а саме заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльністю за 2018-2019 рр. на суму 361 826,70 грн., а саме за 2018 рік у сумі 297 438,21 грн., за 2019 рік у сумі 64 388,49 грн.; 
- п.85.2 ст.85 ПК України в частині не надання документів, які пов`язані з предметом перевірки;
- ст. 168, ст. 176, пп. 1.2, 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України від 02.12.2010р., а саме заниження військового збору з доходів фізичних осіб за 2018-2019 р.р. на суму 30 152,23 грн., а саме: за 2018 рік у сумі 24 786,52 грн., за 2019 рік у сумі 5 365,71 грн.;
- п.181.1 ст.181, п.183.1 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188 ПК України в частині заниження податку на додану вартість за 2018-2019 р.р. у сумі 409 888,60 грн., а саме; за 2018 рік у сумі 334 200, 22 грн., за 2019 рік у сумі 75 688,40 грн.;
- абз.1 п.292.1 ст.292 п.295.4 ст.295 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з єдиного податку за 2017 рік на загальну суму 2 783,40 грн.;
- п.177.5 п.177.11 ст.177, пп.49.18.2, пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України в частині неподання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2018-2019 р.р.;
- п.63.3 ст.63 ПК України повідомлення за формою №20-ОПП до  Головного управління ДПС у Харківській області.  
На підставі висновків вказаного вище акту податкового органу, Головним управлінням ДПС у Харківській області було прийнято оспорювані податкові повідомлення - рішення від 20.01.2023 №0008962410, №0008972410, №0008982410, №0009002410, №0009012410, №0009022410, №0009032410.
Згідно  п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначено перелік підстав за якими грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.
Отже, приписи наведеної вище норми податкового законодавства чітко передбачають, що контролюючий орган має право провести позапланову виїзну перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.
Окрім того,  враховуючи, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України, відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.
Наведені вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною від 09.05.2023 у справі №200/12429/19-а, 25.07.2023 у справі №819/3265/15, 26.04.2023 у справі №200/2495/19-а, 27.04.2023 у справі №813/6972/14, 31.01.2023  у справі №821/3189/15-а.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В контексті зазначеного вище, колегія суддів зазначає, що приписами п.102.3 ст.102 ПК України визначено, що відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого, зокрема, контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків (п.п.102.3.2).
Відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України установлений мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), у якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Законом України від 14.07.2020 року №786-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців" з 08.08.2020 року припинено дію мораторію на проведення документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Отже, з 08.08.2020 редакція пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України  стала наступною:
Установити мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім, зокрема:
документальних позапланових перевірок з підстав, визначених  підпунктами 78.1.7  та  78.1.8  пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Отже, період, на який контролюючому органу згідно із законом було заборонено проводити перевірки та на який було зупинено строк давності відповідно до пункту 102.3 статті 102 ПК України для проведення документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, складає 143 дні (з дати початку дії мораторію - 18.03.2020 по дату припинення дії мораторію - 08.08.2020).
Відтак, строк давності в даному випадку, з урахуванням приписів Закону України від 14.07.2020 року №786-ІХ становить - 1238 днів (1095 дні + 143 дні).
У спірних відносинах податковим органом була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України. 
Колегія суддів зазначає, що позивачу були визначені грошові зобов`язання за період 2017 - 2019 р.р., акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 №4571/20-40-07-25-06/3230006052 був складений 24.10.2022, а оспорювані у даній справі податкові повідомлення Головного управління ДПС у Харківській області №0008962410, №0008972410, №0008982410, №0009002410, №0009012410, №0009022410, №0009032410 прийняті податковим органом 20.01.2023.
З урахуванням наведеного вище, слід дійти висновку, що з урахуванням зупинення строків давності у зв`язку з карантином, який склав 1238 днів, відповідач вийшов за межі строків давності визначення грошових зобов`язань позивачу.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що  підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України установлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням  якого покладено на контролюючі органи, крім строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок.
Відтак,  станом на момент проведення перевірки позивача та визначення  йому грошових зобов`язань, перебіг строків визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкових повідомлень  - рішень податковим законодавством                  не зупинявся.
В подальшому, Законом України "Про внесення змін до ПК України  та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального  майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу" №2719-ІХ від 03.11.2022 було внесено зміни до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, відповідно яких слова визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення - рішення було виключено.
Однак, колегія суддів звертає увагу, що наведена вище редакція підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України не підлягає застосуванню до спірних відносин у даній справі, оскільки станом на момент визначення грошових зобов`язань та складання податковим органом акту перевірки від 24.10.2022 №4571/20-40-07-25-06/3230006052, останній вже пропустив строк давності визначення суми грошових зобов`язань та прийняття податкових повідомлень-рішень, визначений ст.102 ПК України, з урахуванням підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Посилання податкового органу на зупинення строку давності відповідно до пункту 102.3 статті 102 ПК України у зв`язку з карантином не спростовує доводи позивача щодо пропущення податковим органом, встановлених податковим законодавством, строків давності визначення позивачу грошових зобов`язань.
З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції щодо того, що контролюючим органом не порушено жодних строків при проведенні перевірки платника податків та формування за результатами такої перевірки оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а також його висновки про те, що аргументи позивача щодо порушення податковим органом строків, передбачених ст.102 ПК України є такими, що не відповідають дійсності та є хибними, колегія суддів відхиляє, як такі, що не узгоджуються із висновками суду апеляційної інстанції у даній справі.
Враховуючи порушення податковим органом строків визначення позивачу грошових зобов`язань, визначених ПК України, інші доводи у справі не впливають на її вирішення. 
Вирішуючи дану справу, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2021 року у справі №1840/2970/18 в якому суд касаційної інстанції зазначив, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
За наслідками апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень відповідач у справі діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, всупереч вимогам чинного законодавства.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Головним управлінням ДПС у Харківській області, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірності власних рішень, що є предметом оскарження у даній справі.
Таким чином, підсумовуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оспорювані у даній справі податкові повідомлення - рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області від 20.01.2023 №0008962410, №0008972410, №0008982410, №0009002410, №0009012410, №0009022410, №0009032410, є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню за наслідками апеляційного перегляду даної справи. 
Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що оспорювані податкові                            повідомлення - рішення є правомірними та такими, що винесені відповідно до вимог чинного законодавства, є помилковими. 
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Колегія суддів вважає, що внаслідок неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 року у справі  №520/24231/23 скасуванню, з прийняттям постанови задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих Головним управлінням ДПС у Харківській області від 20.01.2023 №0008962410, №0008972410, №0008982410, №0009002410, №0009012410, №0009022410, №0009032410.
Щодо розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 6 ст.139 КАС України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так, за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі                       8062 грн. 80 коп. (т.1, а.с.68). 
Окрім того, за подання апеляційної скарги позивачем було сплачено 9675 грн. 36 коп. (т.1, а.с.148).
Загалом сплачено судовий збір у розмірі 17 738 грн. 16 коп. 
Відтак, враховуючи приписи ст.139 КАС України, а також те, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 17 738 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 16 коп.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 року у справі                 №520/24231/23 скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області від 20.01.2023 №0008962410, №0008972410, №0008982410, №0009002410, №0009012410, №0009022410, №0009032410.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 17 738 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять вісім)  грн. 16 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  24.10.2024 року