ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2297/24 Справа № 211/4507/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 жовтня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг
28.10.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Андріяшевської М.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2024р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік 
              за участю захисника                                  ОСОБА_2 .
особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1 

                                                        в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_2 , яка в апеляційній скарзі:
- вказує, що працівниками поліції порушено право ОСОБА_1 на захист, право не свідчити проти себе не роз`яснено;
- вказує, що факт зупинки транспортного засобу не підтверджений, підстава зупинки не була роз`яснена, ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, у зв`язку з чим не зрозумів вимоги працівників поліції проходити огляд на стан сп`яніння;
- вважає, що при складанні протоколу було допущено порушення, а саме не було залучено понятих, які не ознайомлювались із змістом протоколу;
- вважає, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст.ст. 7, 251, 252, 266 КУпАП, ч. 2 ст. 62 Конституції України, та правових позицій, викладених у рішеннях ЄСПЛ «Кобець проти України», «Авшар проти Туреччини»;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника Андріяшевської М.С., та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі та прохали її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 09 липня 2024 року о 00-51 годині, в м. Кривий Ріг у Довгинцівському районі, по вул. Миколи Ткачова біля буд № 22 Дніпропетровської області керував транспортним засобом ВАЗ 217030, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 810166 від 09.07.2024, у якому зазначено, що ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при наявності таких ознак (а.с.1);
- відеозапис, яким підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в комендантську годину, що стало причиною зупинки його співробітниками поліції. У водія ОСОБА_1 було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння. Водію ОСОБА_1 були роз`яснені його права, заяв та клопотань не надходило. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 , якому роз`яснені причини зупинки та ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився, оскільки за його словами він не керував транспортним засобом (а.с. 8).
       Судом першої інстанції також досліджені заперечення сторони захисту, що протокол не відповідає вимогам законодавства, в протоколі зазначено про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, проте повинно бути вказано п.2.9.а з огляду на фабулу правопорушення, на відео відсутній факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його відмова від проходження огляду, ОСОБА_1 не роз`яснювались його права, його авто не було зупинено.
       Суд першої інстанції вказані вище доводи сторони захисту не прийняв, навівши обґрунтування свого рішення, а саме що з відеозапису фіксування факту адміністративного правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент зупинки, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я при наявності таких ознак, вів себе зухвало.
       Щодо незгоди захисника ОСОБА_1 із даними протоколу, а саме з тим, що в протоколі вказується порушення п.2.5 ПДР України замість п.2.9.а ПДР України, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 вчинена одна з об`єктивних сторін правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова від огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівника поліції, що є порушенням вимог саме п.2.5 ПДР України.
Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд належним чином дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечив всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності. 

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції встановив факт руху транспортного засобу, не мав сумніву щодо керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , що підтверджено, відеозаписом (файл ІMG_8330, файл ІMG_8331), встановив законність висловленої працівником поліції вимоги проведення огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння – наявність ознак алкогольного сп`яніння, які виявлені при спілкуванні, та його відмову від такого огляду, дослідив відеозапис, на якому зафіксовані вказані події, тим самим суд першої інстанції дослідив та оцінив докази у справі, як окремо, так і у сукупності, та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції із рішенням суду першої інстанції погоджується, та вважає, що доводи, наведені судом першої інстанції в обґрунтування своїх висновків, є правильними.
Суд першої інстанції, досліджуючи відеозапис, встановив, що ОСОБА_1 безпосередньо під об`єктивом відеореєстратора підходить до автомобіля, сідає на місце водія та розпочинає рух, при спілкуванні з працівниками поліції поводиться зухвало, документи, що посвідчують його особу не надає, після чого працівник поліції наголошує, що він буде затриманий та доставлений до відділу поліції для встановлення його особи.

Доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції порушено право ОСОБА_1 на захист, право не свідчити проти себе не роз`яснено, є неспроможними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 від пояснень та отримання копії протоколу відмовився.
Щодо права на захист ОСОБА_1 , то таке право ним реалізовано шляхом залучення захисника при розгляді справи в суду першої та апеляційної інстанції. При складанні протоколу працівниками поліції справа не розглядалась по суті, а відбувалось лише фіксування обставин події, при якій ОСОБА_1 був зобов`язаний відповідно до ПДР України виконати законну вимогу працівника поліції, 
       
Доводи апеляційної скарги, що факт зупинки транспортного засобу не підтверджений, підстава зупинки не була роз`яснена, ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, у зв`язку з чим не зрозумів вимоги працівників поліції проходити огляд на стан сп`яніння, є також неспроможними, та спростовуються відеозаписом, на якому підтверджено рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 під час обмежувальних заходів під час воєнного стану – дії комендантської години. 

Доводи апеляційної скарги, що при складанні протоколу було допущено порушення, а саме не було залучено понятих, які не ознайомлювались із змістом протоколу є також неслушними, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП при фіксації події за допомогою відеозапису залучення свідків події не вимагається.

Таким чином доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст.ст. 7, 251, 252, 266 КУпАП, ч. 2 ст. 62 Конституції України, та правових позицій, викладених у рішеннях ЄСПЛ «Кобець проти України», «Авшар проти Туреччини», є необґрунтованими, та підстави для скасування оскаржуваної постанови, із закриттям провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення судом апеляційної інстанції відсутні.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням. 

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2024р., якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2024р., якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя