УХВАЛА
08 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 751/1465/24
провадження № 51-1674ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2024 року та ухвалу апеляційного суду м. Чернігова від 07 травня 2024 року,
встановив:
ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яку Суд ухвалою                       від 29 липня 2024 року залишив без руху, через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Касатору було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Крім того, ОСОБА_4 подала до Суду клопотання від 16 липня 2024 року і доповнення до касаційної скарги від 24 липня, 06 серпня та 31 жовтня 2024 року, проте недоліки, на які вказав Суд, не усунула з огляду на таке.
По-перше, засуджена, усуваючи недоліки касаційної скарги, серед іншого, лише узагальнено вказала про наявність підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ст. 412 КПК (істотні порушення вимог кримінального процесуального закону), однак не конкретизувала, у чому полягало таке порушення з огляду на зміст приписів цієї статті, та не обґрунтувала доводів у цій частині. 
По-друге, ОСОБА_4 порушила питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, проте у скарзі так і не зазначила обґрунтування щодо незаконності рішення апеляційного суду. Не вказала засуджена, які порушення допустив апеляційний суд з огляду на зміст статей 404, 405 КПК щодо меж і порядку апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції. 
По-третє, скаржник заявила вимогу про скасування вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2024 року та ухвали апеляційного суду м. Чернігова від 07 травня 2024 року. Водночас Суд зауважує, що засуджена долучила копію ухвали Чернігівського апеляційного суду від 07 травня 2024 року, однак назва суду, який ухвалив це рішення, не співвідноситься з назвою суду, рішення якого касатор просить скасувати - апеляційний суд м. Чернігова. 
До того ж у доданій копії ухвали Чернігівського апеляційного суду від 07 травня 2024 року не повністю відображено текст судового рішення, а саме 1, 2, 3 сторінки, що унеможливлює сприйняття змісту цього документу.
Також усупереч ч. 5 ст. 427 КПК засуджена до касаційної скарги не додала копії оскаржуваного рішення місцевого суду. 
Наявність зазначених вище недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, необхідно зазначити, що доповнення до касаційної скарги від 31 жовтня 2024 року не враховуються судом, з огляду на таке. 
Копію ухвали Верховного Суду від 29 липня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху засуджена отримала згідно з розпискою 15 серпня 2024 року.
Таким чином, з урахуванням положень ст. 115 КПК останнім днем подачі касаційної скарги на усунення недоліків було 30 серпня 2024 року.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Однак засуджена подала доповнення до касаційної скарги, підписані 31 жовтня 2024 року, лише 03 листопада 2024 року згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті, тобто після закінчення наданого строку п`ятнадцять днів для усунення недоліків.
Водночас, виходячи з положень ч. 1 ст. 429 КПК, максимальним строком, що надається особі для усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення її касаційної скарги без руху, є п`ятнадцять днів із дня отримання нею ухвали. Збільшення вказаного строку або його продовження процесуальним законом не передбачено. Така позиція узгоджується з ухвалами Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 грудня 2019 року в справі № 589/2313/18, від 03 листопада 2020 року в справі № 127/675/18, від 02 березня 2021 року в справі        № 643/3561/17.
 
Крім того, Суд зауважує, що приписами ч. 2 ст. 13, п. 9 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», окрім іншого передбачено, що право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають особи, засуджені до покарання у виді позбавлення волі на певний строк, - на всі види правничих послуг, передбачених ч. 2 ст. 13 цього Закону (захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру).
Водночас захист, складення документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у виді позбавлення волі, зокрема, за зверненням такої особи забезпечують центри з надання безоплатної правничої допомоги. 
З огляду на викладене вище, з метою одержання правничої допомоги, засуджена ОСОБА_4 вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 429 КПК передбачено, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З огляду на те, що ОСОБА_4 не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, колегія суддів вважає за необхідне повернути її разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2024 року та ухвалу апеляційного суду м. Чернігова від 07 травня 2024 року разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                  ОСОБА_3