П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
12 листопада 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/9594/23	
Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,
повний текст судового рішення
складено 24.09.2024, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №420/9594/23 про відмову в задоволенні заяви, поданої в порядку приписів статті 383 КАС України
У С Т А Н О В И В:
16.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просив суд:
- визнати наявність підстав для притягнення до відповідальності начальника (уповноважену особу юридичної особи) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 згідно до ч.2 ст.383 КК України;
- накласти на начальника (уповноважену особу юридичної особи) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 , відповідального за виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/9594/23, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
- половину суми штрафу стягнути на користь ОСОБА_1 , а іншу половину - до Державного бюджету України.
Обґрунтовуючи вимоги вказаної заяви ОСОБА_1 вказує про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 у справі №420/9594/23.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №420/9594/23 у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо притягнення до відповідальності начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - ОСОБА_2 , згідно з ч. 2 ст. 383 КАС України, відмовлено.
Приймаючи таке судове рішення окружний адміністративний суд виходив із того, що накладення на керівника ГУ ПФУ в Одеській області штрафу за невиконання судового рішення в частині невиплати позивачу коштів, у даному випадку, не вплине на виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, та, відповідно, не відновить його право на отримання присуджених бюджетних коштів.
Не погодившись із вищевказаним судовим рішенням ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на невідповідність висновків окружного адміністративного суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, позивачем викладено прохання скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і прийняти нове судове рішення про задоволення його заяви, поданої в порядку приписів статті 383 КАС України.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що саме через бездіяльність начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішення суду не виконується. 
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Правове регулювання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду визначено приписами статті 383 КАС України.
Згідно із ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
Отже, норма ст. 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію, призначену відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
24.02.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році».
Уважаючи, що ОСОБА_1 має право на отримання передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 індексації, останній звернувся до органу Пенсійного фонду із відповідною заявою.   
Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Отримавши таку відмову позивач звернувся до суду з позовом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №420/9594/23 позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати з 01.03.2023 ОСОБА_1 індексації, нарахованої до його пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та обмеження пенсії максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.03.2023 виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням підвищення її розміру на коефіцієнт збільшення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №420/9594/23 набрало законної сили.
На виконання вищенаведеного судового акту органом Пенсійного фонду 21.09.2023 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 з урахуванням підвищення її розміру на коефіцієнт збільшення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження пенсії максимальним розміром.
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2023 склав 27356грн. 55коп. 
Суму доплати за період з 01.03.2023 по 30.09.2023 в розмірі 24500грн., яка обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Буде виплачено після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області вжито конкретних заходів з метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №420/9594/23.
Між тим, слід відмітити, що фактична невиплата доплати зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості їх прийняття. 
Покладені рішенням суду на відповідача зобов`язання можуть бути виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області, після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.
Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення суду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може уважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Між тим, обмежене фінансування є об`єктивною обставиною, яка не залежить від посадових осіб суб`єкта владних повноважень.
З урахуванням досліджених колегією суддів доказів, підстав уважати, що суб`єкт владних повноважень ухиляється від виконання судового рішення в повному обсязі, наразі немає.
В контексті вирішення даного спору слід також врахувати рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, у якому зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку приписів ст.383 КАС України, адже наведені у ній обставини не кориспондуються із положеннями чинного процесуального законодавства та не свідчать про протиправність дій суб`єкта владних повноважень та/або прийняття протиправних рішень під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №420/9594/23.
При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно того, що невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №420/9594/23 в повному обсязі пов`язане з бездіяльністю, зокрема, начальника Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, адже жодних доказів, які б вказували на причетність керівника суб`єкта владних повноважень до виконання такого судового акту матеріали справи не містять.
У постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 804/2076/17 викладено правовий висновок, згідно із яким сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.
В контексті дослідження спірної ситуації не є юридично спроможними також твердження скаржника про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 у справі №420/9594/23, прийнято в порядку приписів ст.249 КАС України, оскільки положення ст.383 КАС України мають на меті захист права позивача від протиправних рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Відповідно до п.13, 15 ч.1 ст.4 КАС України рішення суду - рішення суду першої інстанції, в якому вирішуються позовні вимоги; ухвала - письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.
Отже, приписи статті 383 КАС України не наділяють суд повноваженнями на її застосування у разі неналежного виконання суб`єктом владних повноважень, зокрема, ухвали, прийнятої в порядку приписів ст.249 КАС України.
Установлені в межах даного апеляційного розгляду фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача. 
Інших обставин, які б вказували на протиправність рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, ОСОБА_4 ані в заяві, поданій в порядку приписів ст.383 КАС України, ані в апеляційній скарзі не наводить. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення спірного питання.
Отже, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для її скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.   238, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 329, 383 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №420/9594/23 про відмову в задоволенні заяви, поданої в порядку приписів статті 383 КАС України - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    О.І. Шляхтицький