Номер провадження: 33/813/2896/24
Номер справи місцевого суду: 522/9081/24 
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
02.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши клопотання захисника Хотак Забіхулли адвоката Холостенко Олексія Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративних правопорушення і застосувано до нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 / однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 21.11.2024 року, захисник Хотак Забіхулли адвокат Холостенко Олексій Володимирович подав до суду апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що ОСОБА_2 не був присутній під час розгляду справи та не знав про її розгляд взагалі, оскільки внаслідок помилок, скоєних поліцейськими щодо телефону та адреси ОСОБА_2 , судом першої інстанції направлялись виклики на хибні номери телефону, а також хибну поштову адресу. Так, ОСОБА_2 дізнався про судове рішення відносно нього лише 12.11.2024, після ознайомлення з матеріали справи його захисником, про що міститься в матеріалах справи клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. На підтвердження зазначеним обставинам, до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, додано клопотання про ознайомлення з матеріали справи від 11.11.2024 року, на якому згідно розписки, адвокат Холостенко О.В. 13.11.2024 року ознайомився з матеріали справи; скріншот телефонного номеру ОСОБА_3 , витяг з реєстру територіальної громади від 21.11.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_2 зареєстрований: АДРЕСА_1 
Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду. 
Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Приморського районного суду м. Одеси у даній справі відносно  ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ухвалена місцевим судом 02 жовтня 2024 року, а апеляційна скарга захисником апелянта подана до суду - 21.11.2024 року, тобто зі порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП. 
Як встановлено оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 у судове засідання, призначене у справі, до суду першої інстанції не з`явився.
Між тим, матеріалами справи встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №814040 від 22.05.2024 року, адреса місця проживання ОСОБА_2 вказана: АДРЕСА_2 . Номер телефону зазначено: НОМЕР_1 .
Згідно довідок про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» від 17.06.2024 року та 24.07.2024 року, ОСОБА_2 був повідомлений про дату, час та місце слухання справи на номер телефону НОМЕР_1 , що вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до рекомендованого повідомлення 0600280189763, судова повістка про дату, час та місце слухання справи, призначеної на 02 жовтня 2024 року, направлялась ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_2 , що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення.
Також, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 був повідомлений про дату, час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/gromadyanam/csz/. 
З відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №814040 від 22.05.2024 року, на часі 22:15:30 - 22:15:45 вбачається, що під час оформлення вищевказаного протоколу, ОСОБА_2 повідомляє працівникам поліції таку адресу місця проживання: АДРЕСА_2 .
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків. ЄСПЛ наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Ставлячи питання про визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, захисник зазначає, що судові повістки направлялись ОСОБА_2 на хибну адресу місця проживання та на підтвердження цьому надав витяг з реєстру територіальної громади від 21.11.2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд з цього приводу враховує практику ЄСПЛ яка зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.
Шляхом дослідження відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №814040 від 22.05.2024 року, на часі 22:15:30 - 22:15:45 встановлено, що саме ОСОБА_2 вказав поліцейському адресу місця проживання: АДРЕСА_2 , на яку в подальшому, суд першої інстанція направляв судову повістку, що в розумінні доктрини venire contra factum proprium суперечить попередній поведінці особи яка притягається до адміністративній відповідальності, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення.
В поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не міститься обґрунтувань зазначеній суперечливій поведінці ОСОБА_2 , чому останній вказав невірну адресу місця проживання поліцейським.
Отже, у зв`язку з наведеними вище обставинами та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд констатує, що захисник не вказав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б узгоджувались з матеріалами справи та не суперечили їм.
За таких обставин, апеляційний суд в даній справі не вбачає поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року, а тому приходить до висновку, що в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови захиснику Хотак Забіхулли адвокату Холостенко Олексію Володимировичу слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП - повернути апелянту.
При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката Холостенко Олексія Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року - відмовити. 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката Холостенко Олексія Володимировича на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути особі, яка її подала. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.М. Таварткіладзе