Номер провадження: 33/813/2361/24
Номер справи місцевого суду: 947/18800/24 
Головуючий у першій інстанції Щербіна А. В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.10.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №107691, 01.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_2 фізичного та психологічного (ображав, давав ляпаси), чим міг завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП, матеріали про притягнення ОСОБА_1 передані начальнику Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області для вирішення питання про відкриття кримінального провадження. 
04.09.2024 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про передачу матеріалів справи до управління поліції для вирішення питання про відкриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є помилковим, оскільки відсутнє будь-яке доказове підґрунтя. Під час судового засідання не надано будь-яких доказів, що вказували на те, що ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_2 будь-які тілесні ушкодження, у тому числі тяжкі, судово-медичної експертизи, висновків лікарів та інше. Так само в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_2 має будь-які психологічні розлади або відомості звернення з відповідною допомогою до лікарів, психологів. Пояснення Рощиної, які були надані в судовому засіданні про вчинення ОСОБА_1 відносно неї домашнього насильства, нічим не підтверджені, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б вказували про те, що ОСОБА_1 наносив удари по різним частинам тіла останній. Крім того, в протоколі ВАД №107691 також відсутні відомості про: удари, побої, удушення, що виразилися у виді синців, поранень та інше. Крім того, будь-яких матеріалів щодо причин переривання вагітності (довідок, висновок лікарів) до суду надано не було, та з долучених до протоколу письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства неможливо встановити дійсних та переконливих доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 . Пункти 10, 17, 25 форми оцінки ризиків не відповідають дійсності.
В судовому засіданні ОСОБА_1  та його захисник – Камочкіна А.Ю. доводи апеляційної скарги підтримали, просили закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Закриваючи провадження в справі з метою направлення матеріалів для порушення питання про відкриття кримінального провадження, суд зазначив, що потерпілою повідомлено про систематичне вчинення щодо неї таких дій, що призвели до перевивання вагітності.
Разом із тим в протоколі про адміністративне правопорушення про такі обставини не зазначено, об`єктивною стороною діяння такі не були та ОСОБА_1 не інкримінувалися. 
Як видно з матеріалів справи, 06 червня 2024 року до чергової частини ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що співмешканець спричинив фізичне, фінансове та сексуальне насильство (а.с.2).
В письмовій заяві ОСОБА_2 про прийняття заходів до її співмешканця ОСОБА_1 , зазначено, що він систематично вчиняє домашнє насильство, останній такий факт мав місце 01.06.2024 вдень, за адресою АДРЕСА_1 , де вони разом проживали до останнього часу. З того дня і по день подання заяви він також погрожував, знущався з неї, ображав. Тобто насильство носить фізичний та психологічний характер. Також зазначила, що на день подання заяви вагітна та переживає, що це може нашкодити дитині (а.с. 3).
Надалі в своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що останні півтора року вона проживала зі співмешканцем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 Проживали вони на АДРЕСА_1 . Останнім часом у них зіпсувалися стосунки, він дозволяв собі насильство відносно неї, насильство носило психологічний та фізичний характер, а саме: він постійно ображав, погрожував, простягав руки. 06.06.2024, скориставшись тим, що ОСОБА_1 пішов на роботу, заявниця втекла до подруги та зателефонувала до поліції (а.с.4).
В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що два роки перебуває з ОСОБА_2 в громадському шлюбі, що можуть підтвердити сусіди та батьки. Він на ОСОБА_4 не кричав та не чинив домашнього насилля. ОСОБА_4 , 06.06.2024 пішла від нього, коли його не було вдома, залишила ключі від оселі охоронцям житлового комплексу, потім він приїхав додому та виявив, що в домі не має його особистих речей та грошових коштів у розмірі 900 доларів США та сумки. Ольга вагітна від нього та погрожувала йому, що він ніколи не побачить дитину (а.с.5).
В матеріалах справи також наявна форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.7).
До суду першої інстанції захисник ОСОБА_2 – адвокат Жовтан О.В. на підтвердження викладених у протоколі обставин, надав:
- копії скрінштотів смс-повідомлень з соц-мереж, з яких вбачається, що ОСОБА_1 нецензурно та грубо висловлювався на адресу ОСОБА_2 (а.с. 25-34,36-41);
- пояснення ОСОБА_5 ,1973 р.н. від 06.08.2024 (а.с. 42);
- пояснення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.08.2024 (а.с. 43-44);
- копію консультативного висновку від 27 січня 2023 року (а.с.51);
- довідку лікаря – отоларинголога від 25.01.2023, із встановленим ОСОБА_2 діагозом: перелом кісток носу без зміщення кісткових уламків (а.с.51, звор.);
- рапорти від 25.01.2023 (а.с. 53, 55);
- доповідну записку ІТС ІПНП №1748 від 01.02.2023 (а.с.54);
До суду першої інстанції разом з клопотанням про закриття кримінального провадження, на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адвокат Камочкіна А.Ю. надала:
- копії скрінштотів смс-повідомлень з соц-мереж (а.с.76-78);
- квитки на потяг (а.с. 79-80);
- спільні фотографії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.73-74);
- банківську квитанцію (а.с.75);
- флеш-накопичувач (а.с.80а);
Отже, надані докази не містять відомостей про такі об`єктивні ознаки дій ОСОБА_1 , які б вказували на ознаки вчинення ним кримінального правопорушення в період, який охоплюється протоколом, а навпаки є підтвердженням вчинення ним адміністративного правопорушення. 
Лише в судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_2 зазначала про те, шо 01.07.2024 втратила дитину та пов`язує це з психологічним та фізичним насильством з боку ОСОБА_1 .
Проте, наявні матеріали справи не містять будь-яких доказів (довідок, висновків лікарів) або відомостей заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень в період охопленийй протоколом, події, з якою вона пов`язує обставини втрати дитини, трапилися 01.07.2024, тобто через певний час вже після подій, які викладені в протоколі, та того, як відносини припинилися. Доказів щодо причин переривання вагітності потерпіла також не надала.
Пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в частині заподіяння ОСОБА_1 потерпілій тілесних ушкоджень в іншій час до суті подій 01.06.2024 – 06.06.2024 не відносяться.
Надані потерпілою докази: копія консультативного висновку від 27 січня 2023 року, довідка лікаря – отоларинголога від 25.01.2023, рапорти від 25.01.2023 та доповідна записка від 01.02.2023 також не підтверджують факту заподіяння ОСОБА_1 побоїв або тілесних ушкоджень 01.06.2024, оскільки отримана ОСОБА_2 травма мала місце задовго до подій, які викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ВАД №107691 від 01.06.2024.
Із доповідної записки ІТС ІПНП №1748 від 01.02.2023, з заявою про вчинення кримінального правопорушення з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 після отримання травми носа не зверталась. Відомостей про відкриття кримінального провадження за фактом заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень матеріали справи також не містять.
З урахуванням викладеного, судом першої інстанції безпідставно направлено справу для порушення питання щодо відкриття кримінального провадження. 
Разом тим дії  ОСОБА_1 охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Частина перша ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Таким чином, домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, має місце і тоді, коли будь-які діяння психологічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.
Як вбачається з наданих до суду доказів, ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 висловлювався нецензурними словами, ображав, висловлював погрози і залякування, що викликали побоювання у останньої за свою безпеку, що, в свою чергу, вказує про можливе заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 . 
Зазначені обставини всупереч доводам апеляційної скарги, ОСОБА_1 не спростовані.
Отже, апеляційний суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення доведена належними та допустими доказами.
При цьому згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення мало місце з 01.06.2024, 06.06.2024 було виявлено, в такому випадку накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП, могло відбутись не пізніше 06.09.2024.
Справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 надійшла до апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями передана судді-доповідачу 16.09.2024, відтак строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП закінчився, а тому провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2024 року скасувати.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                         Є.С. Сєвєрова