Справа № 463/7800/24                                Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 33/811/1511/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , захисника Дурич Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги захисників Ставрук Н.З., Левицького Д.Р. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,
в с т а н о в и в :
вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП  та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Згідно з постановою, ОСОБА_1 30.07.2024 о 21:39 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо забезпечення виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: перебувала в алкогольному сп`янінні, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисники Ставрук Н.З., Левицький Д.Р. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат Ставрук Н.З. покликається на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, ухвалена внаслідок неповного та необ`єктивного з`ясування обставин справи та є такою, що підлягає скасуванню.
Звертає увагу на те, що суд розглянув справу незважаючи на подане клопотання про відкладення розгляду справи.
Апелянт наголошує, що у протоколі зазначено про те, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим не враховано судом, що у протоколі не зазначено, які саме ознаки вказували на це.
Також протокол складено лише 08.08.2024, хоча подія мала місце 30.07.2024.
Зазначає, що судом не враховано те, що жодних доказів про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння до матеріалів справи не долучено. Огляд ОСОБА_1 на місці події на стан алкогольного сп`яніння не проводився.
ОСОБА_3 заперечує що перебувала в стані алкогольного сп`яніння та вважає, що її чоловік навмисно повідомив неправдиву інформацію про зловживання нею алкогольними напоями для притягнення її до адміністративної відповідальності, щоб в подальшому використати це для позбавлення її батьківських прав, та оформлення своєї відстрочки від мобілізації.
Апелянт вважає, що пояснення ОСОБА_4 не можуть слугувати доказом вини ОСОБА_1 , оскільки між ними є конфлікт, тому такі пояснення суд має оцінювати критично.
В обґрунтування апеляційних вимог адвокат Левицький Д.Р. покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою.
Вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази у справі та не надав їм належної оцінки, зокрема той факт, що протокол складено 08.08.2024, а події відбувались 30.07.2024. 
Також по справі немає свідків, не було допитано ОСОБА_1 , не допитано працівників поліції та заявника, не має жодних доказів, які свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 , адвокат Дурич Я.В., апеляційні скарги підтримали, просили задоволити. ОСОБА_1 пояснила, що на даний час розлучається з чоловіком ОСОБА_4 , 30.07.2024 не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, з чоловіком у неї конфлікт, тому він умисно наговорює на неї. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ адвоката Дурича Я.В., перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За правилом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
З огляду на те, що ч. 1 ст. 184 КУпАП, порушення якої ставиться в провину, є бланкетною, то при розгляді цієї справи необхідно з`ясувати серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції вказував, що факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується відповідними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 376338 від 08 серпня 2024 року, реєстрацією заяви про правопорушення від 30.07.2024, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_4 , рапортом від 30.07.2024.
Відповідно до п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.
Водночас, в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, в яких саме діях ОСОБА_1 вбачається неналежне виконання батьківських обов`язків щодо дитини, не зазначена форма вини та наслідки, що настали саме у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, їхній причинний зв`язок, тобто суть правопорушення викладено не повно, оскільки особою, якою складено протокол, зазначено лише загальні фрази щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, з яких неможливо встановити, в чому конкретно полягає ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та в чому саме її вина.
У протоколі зазначено про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, разом у матеріалах справи відсутні докази про це. 
Матеріли справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 неналежно займається вихованням дитини.
Отже суд першої інстанції не в повній мірі перевірив дотримання вимог ст. 256 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить ознак об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема, в чому саме полягає ухилення особи від виконання обов`язків щодо виховання дитини та яким чином було здійснено відповідне ухилення.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції («Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 р., заява F 36673/04; «Карелін проти Росії», заява F 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, визнав її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
З огляду на вищевказане, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є недоведеними та необгрунтованими, а тому апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги захисників Ставрук Н.З., Левицького Д.Р. задоволити.
Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2024 року скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                 Урдюк Т.М.