ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3251/24                                                Головуючий суддя І інстанції Карімов І. В.
Провадження № 33/818/1458/24                                        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року                                                         м.Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника Березовського Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Чугуївського районного суду Харківської області від 09 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000(сімнадцять тисяч грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (605 грн) 60 коп.
Постановою встановлено, що ОСОБА_1 26.04.2024 о 23:56 год. в Харківській області, м. Чугуїв, вул. Харківська б.82, керував транспортним засобом ВАЗ-21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 6820 (0417) результат: 1,47%о тест №166. Від керування транспортного засобу відсторонений. З результатом не згоден. Від проходження медогляду відмовився.
Не погодившись з судовим рішенням захисником ОСОБА_2 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.
Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння та порушення вимог чинного законодавства щодо складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: працівниками поліції не було проведено контрольний забір повітря при проведенні огляду на алкотестері, а також ОСОБА_1 , будучи не згодним із оглядом, проведеним за допомогою технічних засобів на місці його зупинки, взагалі не відмовлявся від проведення медичного огляду на стан сп`яніння та наполягав на його проведенні. Крім того, в матеріалах справи відсутній висновок щодо результатів медичного огляду, який лікарем-наркологом взагалі не складався, що суперечить вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції», що , на думку апелянта, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги надали пояснення та посилалися на те, що ОСОБА_1 взагалі не відмовлявся від проведення медичного огляду на стан сп`яніння та навпаки наполягав на його проведенні, однак не був згоден з порядком проведення його огляду лікарем-наркологом та вважав, що він не мав повторно проходити огляд за допомогою газоаналізатора. Крім того, захисник вважав порушенням порядку складання матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки матеріали цієї справи не містять висновку щодо результатів проведення огляду водія на стан сп`яніння, що, на думку сторони захисту, обумовлює скасування оскаржуваної постанови.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: 
відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 786547 від 26.04.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 26.04.2024 о 23:56 год. в Харківській області, м. Чугуїв, вул. Харківська б.82, транспортним засобом ВАЗ-21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 6820 (0417) результат: 1,47%о тест №166. Від керування транспортного засобу відсторонений. З результатом не згоден. Від проходження медогляду відмовився.. (а.с. 1).
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №786547 від 26.04.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «відмова», що свідчить про те, що ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом вказаного протоколу, однак від підпису у протоколі водій відмовився (а.с.1);
Відомостями копії посвідчення водія встановлено, що ОСОБА_1 отримав посвідченння водія НОМЕР_2 категорії В (а.с.4);
Згідно відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, результат якого склав 1,47 проміле. З цим результатом водій не погодився.
Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою водія.
Згідно відомостей рапорту працівника поліції Д. Милого 25.04.2024 року о 23 год 56 хв під час патрулювання у м. Чугуїв за адресою: вул. Харківська 82 було зупинено автомобіль ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , який невпевнено рухався по дорозі в комендантську годину. Під час спілкування було встановлено особу водія ОСОБА_1 у якого були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Водій пройшов огляд на місці зупинки його транспортного засобу, результат якого склав 1,47 проміле. З зазначеним результатом водій не погодився. У зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Під час проведення медичного огляду в Чугуївському ЦРЛ ОСОБА_1 відмовився від проведення його медичного огляду на стан сп`яніння. 
Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№786547 встановлено, що автомобіль ВАЗ 21063 рухався у комендантську годину та був зупинений працівниками поліції із застосуванням спеціальних світлових сигналів. Встановивши особу ОСОБА_1 , працівниками поліції у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора. З результатом цього огляду, який склав 1,47 проміле водій не погодився, однак погодився пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога. Під час руху до лікарні ОСОБА_1 був невпевнений у необхідності проведенні медичного огляду, питаючи у працівників поліції про можливість уникнути лікарні. Під час перебування у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 двічі поза межами огляду ходив до туалету, останній раз закрившись у ньому, на вимоги працівників поліції відчинити двері та пройти огляд на стан сп`яніння тривалий час не відповідав або просив зачекати. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 не бажав проходити огляд на стан сп`яніння, затягуючи час на його проведення, та заздалегідь обрав для себе тактику свого захисту. Після чого, водій, отримавши від лікаря мундштуки та вимогу щодо проведення огляду за допомогою газоаналізатора зазначив, що вже аналогічний огляд проходив. Вважаючи свої дії правильними, водій фактично не виконав вимогу лікаря щодо проведення лікарем огляду на стан сп`яніння у спосіб визначений лікарем-наркологом відповідно до вимог Інструкції. За таких обставин працівниками поліції було встановлено факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористались процесуальною можливістю та не звертались із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпаП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють не винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.
Натомість, саме відмова від проходження огляду водія на стан сп`яніння є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.
Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в її релевантному взаємозв`язку із нормами чинного законодавства, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції». Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.
Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.
За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок – уникати юридичної відповідальності.
Згідно вимог п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№786547 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також про те, що матеріали справи не містять відомостей про зворотне, оскільки відсутній висновок щодо результатів медичного огляду водія є безпідставними та суб`єктивними з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Вимогами Інструкції ««Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року встановлено порядок проведення огляду.
Бланк акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є невід`ємною складовою Інструкції та використовується органами та посадовими особами, як її складова.
За змістом аналізу бланку акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема п. 18 акту може використовуватись технічні засоби для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня), а, відповідно до п. 21 акту, лабораторна діагностика проводиться з метою уточнення наявних речовин впливу.
Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
При цьому, вимогами п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.
Отже, змістом вказаних вимог у їх сукупному взаємозв`язку встановлено, що медичним оглядом керує саме лікар, який застосовує у своїй діяльності визначену правову та технічні процедури щодо проведення попереднього огляду та підтвердження його результатів лабораторними дослідженнями з метою уточнення наявних речовин впливу. Таким чином огляд проводиться лікарем-наркологом комплексно і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зобов`язана виконати всі вимоги лікаря про проведення огляду на стан сп`яніння. Відмова водія від проведення будь-якого з етапів огляду свідчить про його небажання проходити встановлений законом огляд на стан сп`яніння взагалі і як наслідок до відмови від проведення медичного огляду як такого. При цьому, огляд проводиться в присутності поліцейського, який і фіксує факт відмови у разі його наявності. Висновок щодо результатів медичного огляду за таких обставин може взагалі не складатись, оскільки факт відмови фіксується поліцейським за допомогою технічних засобів або у присутності двох свідків.
Згідно відомостей відповіді директора КНП «Чугуївська ЦЛ» висновок відносно водія ОСОБА_1 не складався зокрема і у зв`язку з категоричною відмовою ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в КНП «Чугуївська ЦЛ» (а.с.20).
Відомостями відеозапису встановлено, що прибувши до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 двічі поза межами огляду ходив до туалету з метою справлення природних потреб. Під час останнього такого випадку водій замкнувшись у туалеті тривалий час на вимоги працівників поліції для проведення огляду на стан сп`яніння не виходив або просив їх зачекати. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 обізнаний про процедуру проведення огляду та його бажання відвернути можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, обравши таким чином спосіб свого захисту. В подальшому ОСОБА_1 почав проходити огляд на стан сп`яніння, однак на вимогу лікаря-нарколога виміряти вміст етилового спирту за допомогою технічного засобу – газоаналізатору водій відмовився, пояснивши свої дії тим, що працівники поліції вже проводили його огляд за допомогою іншого газоаналізатора. Це свідчить про те, що ОСОБА_1 , висловлюючи свої суб`єктивні судження щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, фактично відмовився від проведення огляду, порядок проведення якого визначений законом а ходом якого керує лікар-нарколог, який проводить огляд. 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 особисто зазначив суду апеляційної інстанції, що вважає недоцільним проходити огляд за допомогою газоаналізатора двічі, навіть з огляду на те, що йому було запропоновано пройти огляд за допомогою різних газоаналізаторів, оскільки він не має довіру до цих технічних засобів.
Таким чином об`єктивно вбачається, що під час проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , покладаючись на власний розсуд щодо порядку проведення його огляду, фактично відмовився від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно нього. Такі дії водія, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, надали працівникам поліції законних підстав зафіксувати факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння, що знайшло своє законне відображення у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього доказах.
Порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу пов`язаною з проведенням контрольного забору повітря, як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції не має у цій справі процесуального значення, оскільки з результатом цього огляду ОСОБА_1 не погодився. У зв`язку з цим водій був доставлений працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду, від якого він відмовився в закладі охорони здоров`я.
Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Березовського Є.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Чугуївського районного суду Харківської області від 09 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков