ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2024 року
м. Київ
справа № 990/133/24
провадження № 11-241заі24
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді-доповідача Шевцової Н. В.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Губської О. А., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Усенко Є. А.,
за участю:
секретаря судового засідання Лук`яненко О. О.,
позивача -  ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Кот О. В.,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Верховної Ради України на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.09.2024 (судді Юрченко В. П., Білоус О. В., Ханова Р. Ф., Блажівська Н. Є., Олендер І. Я.) у справі № 990/133/24 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії та 
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.           Адвокат ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовною заявою до Верховної Ради України (далі - відповідач), у якій просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Верховної Ради України, яка полягає у ненаданні на його запит від 17.02.2024 копій документів (або доступу до оригіналів таких документів для власноручного виготовлення копій), пов`язаних з діяльністю Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4, створеної на підставі Постанови Верховної Ради України № 2033-ІХ від 01.02.2022, в тому числі всіх протоколів та стенограм засідань вказаної Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України; 
- зобов`язати Верховну Раду України виконати запит від 17.02.2024 адвоката ОСОБА_1 шляхом надання йому копій документів (або доступу до оригіналів таких документів для власноручного виготовлення копій), пов`язаних з діяльністю Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4, створеної на підставі Постанови Верховної Ради України № 2033-ІХ від 01.02.2022, в тому числі всіх протоколів та стенограм засідань вказаної Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України.
2. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у зв`язку з виконанням обов`язків захисника у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 за статтями 377, 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України) за фактами вбивства судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 та з метою належного забезпечення прав ОСОБА_2, 17.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Голови Верховної Ради України ОСОБА_7 з адвокатським запитом, в якому просив надати йому для ознайомлення та копіювання власними технічними засобами всі документи, пов`язані з діяльністю Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України (далі - ТСК ВР України) з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4, створеної на підставі Постанови Верховної Ради України від 01.02.2022 № 2033-ІХ, в тому числі всі протоколи та стенограми засідань цієї ТСК ВР України (або, за наявності, надати їх електронні копії). На вказаний запит адвокат ОСОБА_1 отримав відповідь від 27.02.2024 за підписом Керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_6, в якій було зазначено, що вказана ТСК ВР України не передавала напрацьовані нею документи до сектору формування фонду законодавчих актів та інших документів відділу організації роботи з документами Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної Ради України.
3. Позивач зазначає, що йому фактично відмовлено у наданні копій документів, у зв`язку із чим вважає вказану відмову протиправною, посилаючись на статті 20, 24 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).
4. У додаткових поясненнях позивач, покликаючись на пункт 1 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI, зазначив, що йому як адвокату належить професійне право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема, звертатися з адвокатським запитом, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). Наполягає на тому, що ненадання певних документів (або доступу до них) на адвокатський запит перешкоджає йому [позивачу] у виконанні обов`язків захисника обвинуваченого ОСОБА_3 .
5. У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в її задоволенні повністю.
6. На обґрунтування заперечення відповідач посилається на положення частини першої статті 10 Закону України 19.12.2019 № 400-IX «Про тимчасові слідчі комісії і тимчасові спеціальні комісії Верховної Ради України» (далі - Закон № 400-IX), згідно з яким на час діяльності слідчої комісії протоколи та стенограми її засідань, інші документи чи належним чином посвідчені копії цих документів зберігаються в сейфі, що опечатується.
7. Також зазначає, що статтею 13 Закону № 400-IX визначені обов`язки слідчої комісії. Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої цієї статті слідча комісія зобов`язана передавати після завершення своєї роботи до відповідних структурних підрозділів Апарату Верховної Ради України всі протоколи та стенограми засідань, а також інші матеріали слідчої комісії разом з висновками і пропозиціями. У разі направлення матеріалів слідчої комісії до Генеральної прокуратури України до відповідних структурних підрозділів Апарату Верховної Ради України передаються їх посвідчені копії. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 16 Закону № 400-IX секретар слідчої комісії забезпечує підготовку матеріалів слідчої комісії для передачі їх до відповідних структурних підрозділів Апарату Верховної Ради України. Вказує, що саме ТСК ВР України після завершення своєї роботи зобов`язана передати до відповідних структурних підрозділів Апарату Верховної Ради України всі протоколи та стенограми її засідань, а також інші матеріали тимчасової слідчої комісії разом із висновками і пропозиціями.
8. Відповідач доводить, що ТСК ВР України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 не передавала напрацьовані документи до сектору формування фонду законодавчих актів та інших документів, а тому немає можливості надати їх адвокату. У зв`язку із чим вважає, що Верховна Рада України не порушувала прав та законних інтересів позивача.
9. Також відповідач зазначає, що Постановою Верховної Ради України від 30.08.2022 № 2543-IX попередній звіт ТСК ВР України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 взято до відома та оприлюднено на офіційному веб-сайті Верховної Ради України; Постановою Верховної Ради України від 20.03.2023 № 2967-IX звіт ТСК ВР України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 взято до відома та вирішено направити цей звіт до Кабінету Міністрів України, Офісу Генерального прокурора, Вищої ради правосуддя, Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України для розгляду в межах компетенції та відповідного реагування; опубліковано звіт у газеті «Голос України», а також оприлюднено його на офіційному вебсайті Верховної Ради України; припинено повноваження цієї ТСК ВР України. Ці постанови Верховної Ради України не визнавались судами протиправними та нечинними, а також не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України.
Фактичні обставини справи 
10. Позивач є адвокатом та здійснює захист прав ОСОБА_2 в кримінальному провадженні за обвинуваченням за статтями 377, 115 КК України за фактами вбивства судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4.
11.17.02.2024 адвокат ОСОБА_1 звернувся до Голови Верховної Ради України ОСОБА_7 з адвокатським запитом, в якому просив надати йому для ознайомлення та копіювання власними технічними засобами всі документи, пов`язані з діяльністю ТСК ВР України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4, створеної на підставі Постанови Верховної Ради України від 01.02.2022 № 2033-ІХ, в тому числі всі протоколи та стенограми засідань вказаної ТСК ВР України (або, за наявності, надати їх електронні копії).
12.Підставою для такого запиту зазначено необхідність належного забезпечення подальшого захисту прав ОСОБА_2 в національних і міжнародних судових установах та Раді Європи, оскільки, на його думку, ТСК ВР України створено незаконно, бо відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 4 Закону № 400-IX тимчасові слідчі комісії не можуть утворюватися з питань здійснення правосуддя судом.
13. На вказаний запит адвокат ОСОБА_1 отримав відповідь від 27.02.2024 за підписом Керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_6, в якій було зазначено, що вказана ТСК ВР України не передавала напрацьовані нею документи до сектору формування фонду законодавчих актів та інших документів відділу організації роботи з документами Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної Ради України.
14. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
15. Касаційний адміністративний суд рішенням від 09.09.2024 позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнив частково.
15.1. Визнав протиправною бездіяльність Верховної Ради України, яка полягає у ненаданні на запит від 17.02.2024 адвокату ОСОБА_1 копій документів, пов`язаних з діяльністю ТСК ВР України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 , створеної на підставі Постанови Верховної Ради України від 01.02.2022 № 2033-ІХ.
15.2.Зобов`язав Верховну Раду України виконати запит від 17.02.2024 адвоката ОСОБА_1 шляхом надання йому копій документів, пов`язаних з діяльністю Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 , створеної на підставі Постанови Верховної Ради України від 01.02.2022 № 2033-ІХ.
16. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що адвокатський запит ОСОБА_1 відповідав вимогам статті 24 Закону № 5076-VI, мав бути розглянутий відповідачем як суб`єктом владних повноважень у встановленому законом порядку і не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту відповідач зобов`язаний був надати адвокату відповідну інформацію або копії документів.
17. Суд першої інстанції виснував, що факт можливого невиконання або неналежного виконання слідчою комісією або її секретарем вимог статей 13, 16 Закону № 400-IX, оскільки запитувані документи не передані до відділу організації роботи з документами Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної Ради, не може бути підставою для відмови у задоволенні законних вимог адвоката.
18. Касаційний адміністративний суд зауважив, що відповідач не надавав суду відомості про наявність будь-яких заборон або обмежень щодо видачі таких копій документів з тих підстав, що вони містять інформацію з обмеженим доступом. Навпаки, інформація щодо процесу створення ТСК, її діяльності, засідань, звітів з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 , є публічною, обговорювалась на відкритих засіданнях Верховної Ради України з подальшим оприлюдненням в засобах масової інформації.
Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги
19. Верховна Рада України подала апеляційну скаргу на рішення Касаційного адміністративного суду від 09.09.2024, вважаючи, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, що мали значення для правильного її вирішення, без врахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та закрити провадження у справі.
20. В апеляційній скарзі відповідач наголошує, що надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.
21. Відповідач, покликаючись на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.08.2022 у справі № 520/13981/21, наголошує, що позивач, який є адвокатом, звернувся до Голови Верховної Ради України з адвокатським запитом виключно в порядку статей 20, 24 Закону № 5076-VІ, при цьому, не посилаючись та не обґрунтовуючи свій запит нормами Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VІ), а тому адвокатський запит ОСОБА_1 не може вважатися запитом на інформацію, і відповідно, на спір, який виник із цього приводу між сторонами, не може поширюватися юрисдикція адміністративних судів [пункт 7 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)].
22. Крім того,з огляду на висновки, сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17, відповідач доводить, що спір, який виник між сторонами у справі, не підпадає під визначення публічно-правового спору в розумінні положень КАС України, отже не належить до юрисдикції адміністративних судів, а позивач, який є адвокатом та здійснює захист прав ОСОБА_2 у кримінальному провадженні за обвинуваченням за статтями 377, 115 КК України за фактами вбивства судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4, має право звернутися до слідчого судді (суду) з приводу надання доступу до необхідних йому документів для захисту прав ОСОБА_2 у порядку, визначеному главою 15 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).
23. Окремо в апеляційній скарзі зазначено, що, обираючи згаданий спосіб захисту прав позивача, суд першої інстанції не врахував, що у відповідача відсутні запитувані позивачем у адвокатському запиті від 17.02.2024 документи, що унеможливлює виконання судового рішення у справі.
24.Апеляційна скарга не містять клопотання про розгляд справи за участю відповідача.
Позиція інших учасників справи
25. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
26. У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач не погоджується з твердженнями про належність вирішення спору в порядку кримінального судочинства, оскільки, по-перше, на час подання адвокатського запиту кримінальна справа знаходилась на завершальній стадії розгляду в суді першої інстанції, тому є незрозумілим, про які клопотання до слідчого судді може йти мова; по-друге, запитувана інформація та документи не відносяться до доказів у кримінальному провадженні за фактом вбивства судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_5 та мера м. Кременчука ОСОБА_4 в розумінні статей 84, 85 КПК України, тобто не можуть бути отримані стороною кримінального провадження в межах кримінального судочинства в передбаченому цим Кодексом порядку.
27. Водночас позивач наголошує, що запитуванні документи мав намір використати під час підготовки чергових скарг від обвинувачених до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) за фактом триваючого порушення їхніх прав, гарантованих параграфом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) з метою доведення фактів триваючого порушення цієї статті саме внаслідок зовнішнього втручання в судовий процес.
28. Ненадання відповідачем запитуваної інформації та документів перешкодило позивачу в повноті викладених обставин та фактів під час підготовки скарг до ЄСПЛ, тому такі скарги були подані 24.10.2024 за відсутності відповідної інформації. Тож рішення судів у цій справі та запитувані документи у випадку надання їх відповідачем будуть направлені до ЄСПЛ для подальшої оцінки з боку Суду дотримання Україною своїх міжнародних зобов`язань згідно з положеннями Конвенції.
29. Позивач вважає, що відсутність в адвокатському запиті посилання на норми Закону № 2939-VІ не зумовлює того, що спір з приводу ненадання відповіді на запит автоматично перестає відноситись до адміністративної юрисдикції. Водночас, покликаючись на постанови Верховного Суду у справах № 826/5331/18 та № 826/7244/18, нагадує: те, що вимоги до адвокатського запиту та його розгляду визначені статтею 24 Закону № 5076-VІ, не означає, що адвокат не може вимагати в адвокатському запиті надання йому публічної інформації, отримання якої регламентує Закон № 2939-VI, як і не означає, що останній не поширюється на відносини адвоката та розпорядника публічної інформації, до якого надійшов адвокатський запит про надання саме такої інформації.
30. Тому посилання відповідача на постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17 та від 18.08.2022 у справі № 520/13981/21 в контексті необхідності розгляду запиту в порядку кримінального судочинства вважає нерелевантним до обставин цієї справи.
31. Відзив на апеляційну скаргу містить клопотання про розгляд справи за участю позивача.
Рух апеляційної скарги
32. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 17.10.2024 відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою Верховної Ради Українина рішення Касаційного адміністративного суду від 09.09.2024, а ухвалою від 07.11.2024 призначила справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12.12.2024 об 11:00.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. 
33. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків. 
34. Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
35. За правилами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
36. У Преамбулі Закону України від 03.10.1992 «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-ХІІ) визначено, що цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.
37. За частиною першою статті 1 Закону № 2657-ХІІ під документом розуміється матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; під захистом інформації - сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї; під інформацією - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; а під суб`єктом владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства.
38. У статті 5 Закону № 2657-ХІІ передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
39. Згідно з абзацами другим - четвертим частини першої статті 6 цього Закону право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення.
40. За частиною другою цієї статті право на інформацію не є абсолютним чи безумовним. Це право може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
41. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до публічної інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників такої інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом № 2939-VI.
42. Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 Закону № 2939-VI).
43. Згідно із частиною першою статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками публічної інформації є: 1) органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
44. У частині другій статті 13 Закону № 2939-VI вказано, що до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією) 
45. Частиною третьою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
46. Згідно із частиною третьою статті 23 Закону № 2939-VI оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.
47. У статті 131^2 Конституції України вказано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
48. Законом № 5076-VI визначено правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
49. Згідно зі статтею 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
50. Статтею 20 Закону № 5076-VI визначено професійні права адвоката, згідно з якими під час здійснення адвокатської діяльності він має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
51. Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
51.1. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
52. Абзацом першим частини другої вказаної статті передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
53. Частиною третьої статті 24 Закону № 5076-VI встановлено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
54.Відповідно до статті 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Крім законодавчої діяльності, Верховна Рада здійснює парламентський контроль - особливий вид державного контролю, який здійснюється на підставі та у межах, визначених Конституцією і законами України, що дає змогу парламентові отримувати достовірну і об`єктивну інформацію про фактичне виконання своїх обов`язків і повноважень відповідними органами влади та їх посадовими особами, належним чином реагувати на виявлені порушення.
55. За приписами частин третьої - п`ятої статті 89 Конституції України, Верховна Рада України для проведення розслідування з питань, що становлять суспільний інтерес, утворює тимчасові слідчі комісії, якщо за це проголосувала не менш як одна третина від конституційного складу Верховної Ради України. Висновки і пропозиції тимчасових слідчих комісій не є вирішальними для слідства і суду. Організація і порядок діяльності комітетів Верховної Ради України, її тимчасових спеціальних і тимчасових слідчих комісій встановлюються законом.
56. Правовий статус тимчасових слідчих комісій і тимчасових спеціальних комісій Верховної Ради України, їх повноваження та організаційні основи діяльності встановлюються Законом № 400-IX.
57. Згідно зі статтею 1 Закону № 400-ІХ тимчасова слідча комісія Верховної Ради України - це колегіальний тимчасовий орган Верховної Ради України, що утворюється з числа народних депутатів України, завданням якого є здійснення парламентського контролю шляхом проведення розслідування з питань, що становлять суспільний інтерес.
58.Відповідно до статті 3 Закону № 400-ІХ слідчі комісії і спеціальні комісії підзвітні Верховній Раді України.
59. Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 400-IX Верховна Рада України для проведення розслідування з питань, що становлять суспільний інтерес, утворює тимчасові слідчі комісії, якщо за це проголосувала не менш як одна третина від конституційного складу Верховної Ради України.
60. У частині четвертій статті 4 Закону № 400-IX визначено, що слідча комісія не може утворюватися з питань: 1) здійснення правосуддя судом; 2) встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення; 3) яке є предметом діяльності утвореної Верховною Радою України іншої слідчої комісії.
61. Відповідно до статті 8 Закону № 400-ІХ за рішенням слідчої комісії голова слідчої комісії або заступник голови слідчої комісії може надавати медіа повідомлення про окремі питання діяльності слідчої комісії. Голова Верховної Ради України або за його дорученням Перший заступник, заступник Голови Верховної Ради України мають право отримувати інформацію про стан виконання слідчою комісією покладеного на неї завдання. За рішенням Верховної Ради України матеріали проведеного розслідування, висновки і пропозиції слідчої комісії можуть оприлюднюватися у газеті «Голос України».
62. Частиною першою статті 9 цього Закону визначено, що після закінчення розслідування і складення звіту з мотивованим висновком і пропозиціями слідча комісія подає їх Верховній Раді України, а голова слідчої комісії або інший визначений слідчою комісією член комісії доповідає про них на пленарному засіданні Верховної Ради України.
63. Згідно із частиною першою статті 10 Закону № 400-ІХ на час діяльності слідчої комісії протоколи та стенограми її засідань, інші документи чи належним чином посвідчені копії цих документів зберігаються в сейфі, що опечатується. У процесі дослідження матеріалів розслідування кожен член слідчої комісії працює із ксерокопіями отриманих документів, що не виключає його права звернення до їх оригіналів. Усі зауваження, висновки і пропозиції щодо досліджуваних матеріалів, фактів і обставин члени слідчої комісії викладають письмово та подають їх на ім`я голови слідчої комісії через її секретаріат або безпосередньо з обов`язковою реєстрацією у встановленому порядку.
64. Статтею 13 Закону № 400-ІХ визначено обов`язки слідчої комісії. Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої цієї статті, слідча комісія зобов`язана передавати після завершення своєї роботи до відповідних структурних підрозділів Апарату Верховної Ради України всі протоколи та стенограми засідань, а також інші матеріали слідчої комісії разом із висновками і пропозиціями. У разі направлення матеріалів слідчої комісії до Генеральної прокуратури України до відповідних структурних підрозділів Апарату Верховної Ради України передаються їх посвідчені копії.
65. відповідно до пункту 6 частини першої статті 16 Закону № 400-ІХ секретар слідчої комісії забезпечує підготовку матеріалів слідчої комісії для передачі їх до відповідних структурних підрозділів Апарату Верховної Ради України, а у випадках, передбачених цим Законом, - для направлення їх до Генеральної прокуратури України чи повернення до органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.
66. Стаття 22 Закону № 400-IX вказує, що висновки і пропозиції слідчої комісії не є вирішальними для органів, які здійснюють кримінальне провадження.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
67. Повертаючись до обставин справи, нагадаємо, що ОСОБА_1 [адвокат, здійснює захист прав ОСОБА_2 в кримінальному провадженні за обвинуваченням за статтями 377, 115 КК України за фактами вбивства судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4] звернувся до Голови Верховної Ради України ОСОБА_7 з адвокатським запитом, у якому просив надати йому для ознайомлення та копіювання власними технічними засобами всі документи, пов`язані з діяльністю ТСК ВР України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4, створеної на підставі постанови Верховної Ради України від 01.02.2022 № 2033-ІХ, у тому числі всі протоколи та стенограми засідань вказаної ТСК ВР України (або, за наявності, надати їх електронні копії). До адвокатського запиту додано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої (правової) допомоги.
68. В апеляційній скарзі основний довід відповідача зводиться до того, що  провадження у цій справі слід закрити, оскільки спір, який виник між сторонами, не підпадає під визначення публічно-правового спору в розумінні положень КАС України і відповідно не належить до юрисдикції адміністративних судів, а позивач, який є адвокатом та здійснює захист прав ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, має право звернутися до слідчого судді (суду) з приводу надання доступу до необхідних йому документів для захисту прав ОСОБА_2 у порядку, визначеному главою 15 КПК України.
69. Отже, вирішуючи питання про те, чи підлягає цей спір розгляду судом адміністративної юрисдикції, необхідно з`ясувати, чи є він публічно-правовим, тобто чи пов`язаний з виконанням відповідачем публічно-владних управлінських функцій, та чи не має вирішуватися в порядку кримінального судочинства.
70. Стосовно терміна «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.
71. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17 (пункт 5.7), від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (пункти 28-30), від 18.09.2018 у справі № 823/218/17 (пункти 24, 25), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (пункти 4.8-4.10), від 02.04.2019 у справі № 137/1842/16-а, від 18.12.2019 у справі № 826/2323/17 (пункти 18, 19), від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункти 21-23), від 19.02.2020 у справі № 520/5442/18 (пункти 18-20), від 26.02.2020 у справі № 1240/1981/18 (пункти 16, 17), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17, від 08.04.2020 у справі № 826/7244/18 (пункти 37-42).
72. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з адвокатським запитом у межах здійснення своїх повноважень адвоката, і всі документи, пов`язані з діяльністю ТСК ВР України з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4, створеної на підставі Постанови Верховної Ради України від 01.02.2022 № 2033-ІХ, в тому числі всі протоколи та стенограми засідань вказаної ТСК ВР України (їх електронні копії), були необхідні йому для виконання своїх обов`язків щодо надання цій особі правової допомоги, зокрема й у ЄСПЛ. 
73. Зміст запитуваної позивачем інформації свідчить про те, що документи ТСК ВР України не стосуються кримінальної справи стосовно його клієнта, а враховуючи приписи статті 22 Закону № 400-IX, яка вказує, що висновки і пропозиції слідчої комісії не є вирішальними для органів, які здійснюють кримінальне провадження, то доводи відповідача про необхідність звернення адвоката ОСОБА_1 до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження з клопотанням щодо надання доступу до необхідних йому документів для захисту прав ОСОБА_2 у порядку, визначеному главою 15 КПК України, є безпідставними.
74. Отже, вирішення питання права на отримання запитуваної інформації знаходиться в площині двох законів - Закону № 5076-VI, який визначає право адвоката на внесення і розгляд адвокатського запиту, та Закону № 2939-VI, який встановлює режим доступу до інформації, що просить надати адвокат.
75. Таким чином, пов`язані з розглядом відповідного запиту дії або бездіяльність ТСК ВР України випливають зі здійснення публічно-владної управлінської функції з огляду на те, що під час розгляду адвокатських запитів відповідач як уповноважений державний орган виступав представником влади, здійснював свої визначені законом повноваження і вирішував питання, які впливали на права та обов`язки суб`єкта звернення. При цьому чинним законодавством не встановлено винятків, які б давали підстави для протилежного висновку щодо правової природи зазначених дій або бездіяльності, а тому спори за скаргами на них є публічно-правовими.
76. Суд першої інстанції установив, що відповідач не надавав суду відомостей про наявність будь-яких заборон або обмежень щодо видачі запитуваних копій документів з тих підстав, що вони містять інформацію з обмеженим доступом. Навпаки, інформація щодо процесу створення ТСК, її діяльності, засідань, звітів з питань розслідування обставин, що призвели до смерті судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 та міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4, є публічною, обговорювалась на відкритих засіданнях Верховної Ради України з подальшим оприлюдненням в засобах масової інформації.
77. Запитувані позивачем документи й відомості належать до публічної інформації, оскільки одержуються, створюються, зберігаються та використовуються органом державної влади у процесі здійснення своїх повноважень. 
78. З огляду на зазначене, на відповідну інформацію (документи) поширюються гарантії доступу громадян, установлені Законом № 2939-VI, а ТСК ВР України є розпорядником такої інформації.
79. Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адвокатський запит відповідав вимогам статті 24 Закону № 5076-VI та мав бути розглянутий відповідачем як суб`єктом владних повноважень у встановленому законом порядку і не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту відповідач зобов`язаний був надати адвокату відповідну інформацію або копії документів.
80. За висновком суду першої інстанції, факт можливого невиконання або неналежного виконання слідчою комісією або її секретарем вимог статей 13, 16 Закону 400-ІХ не може бути підставою для відмови у задоволенні законних вимог адвоката.
81. Велика Палата Верховного Суду погоджується з таким висновком Касаційного адміністративного суду та висновує, що Верховна Рада України повинна була вчинити всі залежні від неї дії для направлення позивачу запитуваних документів, оскільки відповідно до статті 3 Закону № 400-ІХ слідчі комісії і спеціальні комісії підзвітні Верховній Раді України, а частина третя статті 22 Закону № 2939-VI зобов`язує розпорядника інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
82. Посилання відповідача на практику Великої палати Верховного Суду, викладену в постановах від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17 та від 18.08.2022 у справі № 520/13981/21, є нерелевантною до обставин цієї справи. Так, у справі № 826/2106/17 спір виник у зв`язку з протиправними діями та бездіяльністю посадових та службових осіб органів прокуратури, вчинених або не вчинених в рамках надання правової допомоги у кримінальних справах, а тому незгода з діями органів державної влади, які проводили обшук в рамках надання міжнародної правової допомоги, з огляду на описані предмет та суть спору може бути оскаржена за правилами кримінального судочинства. У справі № 520/13981/21 запитувана інформація стосувалася приватноправових відносин, що не давало можливості вважати такий адвокатський запит одночасно й запитом на отримання публічної інформації. Натомість у справі, що розглядається, запитувані адвокатом документи й відомості належать до публічної інформації, а відповідач як розпорядник такої інформації зобов`язаний був надати адвокату відповідну інформацію або копії документів у встановленому законом порядку.
83. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Касаційного адміністративного суду про наявність підстав для часткового задоволення позову.
84.Міркування і твердження відповідача в апеляційній скарзі не спростовують правильності правових висновків Касаційного адміністративного суду, викладених в оскаржуваному рішенні. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
85. Згідно із частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
86.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
87. За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
88. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Касаційний адміністративний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду від 09.09.2024 - без змін.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу Верховної Ради України залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.09.2024 у справі № 990/133/24 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий суддя-доповідач | | | Н. В. Шевцова
Судді: | О. О. Банасько | | М. В. Мазур
| О. Л. Булейко | | С. Ю. Мартєв
| І. А. Воробйова | | С. О. Погрібний
| М. І. Гриців | | О. В. Ступак
| О. А. Губська | | І. В. Ткач
| В. В. Король | | О. С. Ткачук
| О. В. Кривенда | | Є. А. Усенко