ПОСТАНОВА                                                                                                 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 509/4771/14
провадження № 61-15459св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,                             Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки
 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року у складі колегії суддів:      Сегеди С. М., Драгомерецького М. М., Дришлюка А. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», банк), правонаступником якого було Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), яке змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом, у якому просило                                в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 08-661/62-302 в розмірі 1 578 427,60 грн звернути стягнення на предмети іпотеки: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 73,9 кв. м, який належить ОСОБА_1 на праві власності згідно з витягом                                 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07 травня 2008 року № 18728279 (бланк серії ССІ № 388358) та земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0612 га, кадастровий номер 5123782000010020060, розташовану за адресою: ділянка АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 26 грудня 2005 року серії ЯА                          № 850399 на підставі рішення Молодіжненської сільської ради від 13 травня                          2005 року № 1071, шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, початкову ціну реалізації предмета іпотеки встановити на рівні 29 345,00 доларів США (794 814,00 грн), з яких вартість будинку -                                     22 250,00 дол. США (602 646,00 грн), вартість ділянки 7 095,00 дол. США                                        (192 168,00 грн), на підставі оцінки від 09 березня 2016 року, проведеної суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське консалтингове бюро».
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Укрсоцбанк» посилалося на те, що 09 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБСР «Укрсоцбанк»), яке рішенням зборів акціонерів від 16 квітня 2010 року перейменовано в ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 був укладений генеральний договір про здійснення кредитування № 08-661/62-302 (далі також - кредитний договір), за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 50 000,00 дол. США зі сплатою за користування кредитним коштами 14 % річних, строком до 08 липня 2023 року включно.
 
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 08-661/62-302 та додаткової угоди № 1 до генерального договору між АКБ СР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, згідно               з яким в іпотеку банку передано садовий будинок загальною площею 73,9 кв. м                                        з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0612 га, кадастровий номер 5123782000010020060, що розташовані за адресою: ділянка АДРЕСА_1 .
 
Позичальник належним чином зобов`язань за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 06 квітня 2015 року виникла заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом - 45 965,66 дол. США (згідно з курсом НБУ еквівалентно 1 071 220,47 грн); заборгованість зі сплати відсотків - 17 064,46 дол. США (згідно                 з курсом НБУ еквівалентно 397 683,81 грн); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 368,01 дол. США (згідно з курсом НБУ еквівалентно 31 881,25 грн); пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 3 331,59 дол. США (згідно з курсом НБУ еквівалентно 77 642,08 грн), а всього 67 729,72 дол. США, що згідно з курсом НБУ еквівалентно 1 578 427,60 грн.
 
У зв`язку з цим позивач просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Овідіопольський районний суд Одеської області рішенням від 16 травня 2017 року позов задовольнив. У рахунок часткового погашення заборгованості                 ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за генеральним договором про здійснення кредитування від 09 липня 2008 року № 08-661/62-302 та додатковою угодою                  від 09 липня 2008 року № 1 до генерального договору про здійснення кредитування від 09 липня 2008 року № 08-661/62-302 в загальному розмірі 1 578 427,60 грн                              (67 729,72 дол. США), яка складається із суми заборгованості за кредитом                            - 1 071 220,47 грн (45 965,66 дол. США), заборгованості за відсотками                                        - 397 683,81 грн (17 064,46 дол. США), пені за несвоєчасне повернення кредиту                    - 31 881,25 грн (1 368,01 дол. США), пені за несвоєчасне повернення відсотків                            - 77 642,08 грн (3 331,59 дол. США) звернув стягнення на предмети іпотеки: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 73,9 кв. м, який належить ОСОБА_1 на праві власності згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно                                    від 07 травня 2008 року № 18728279 (бланк серії ССІ № 388358), та земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0612 га, кадастровий № 5123782000010020060, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 26 грудня 2005 року серії ЯА № 850399 на підставі рішення Молодіжненської сільської ради від 13 травня 2005 року № 1071, шляхом їх продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження,                                                              з встановленням початкової ціни реалізації предметів іпотеки на рівні загальної ціни 29 345,00 дол. США (794 814,00 грн), з яких: вартість будинку - 22 250,00 дол. США (602 646,00 грн), вартість ділянки - 7 095,00 дол. США (192 168,00 грн), визначених на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності/незалежних експертів ТОВ «Українське консалтингове бюро» від 09 березня 2016 року. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що оскільки  ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язань за кредитним договором, унаслідок чого станом на 06 квітня 2015 року виникла заборгованість у загальному розмірі 67 729,72 дол. США, що згідно з курсом НБУ станом на 06 квітня 2015 року еквівалентно                                          1 578 427,60 грн, тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості є обґрунтованими.
 
Суди розглядали справу неодноразово.
 
Одеський апеляційний суд постановою від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 травня 2017 року в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки змінив, позов задовольнив частково. Звернув стягнення на предмет іпотеки: садовий будинок загальною площею 73,9 кв. м із господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок               АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області 24 квітня 2008 року (серія САВ 3863943), на підставі витягу з розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 09 квітня 2008 року № 435 та земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0612 га, кадастровий номер 5123782000010020060, за адресою: ділянка АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (серія ЯА № 850399), виданого Молодіжненською сільською радою 26 грудня 2005 року на підставі рішення Молодіжненської сільської ради від 13 травня 2005 року № 1071-17, реалізацією предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною при примусовому виконанні рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» як правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» за укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 . генеральним договором про здійснення кредитування від 09 липня 2008 року № 08-661/62-302 та додатковою угодою № 1 до генерального договору про здійснення кредитування від 09 липня 2008 року                       № 08-661/62-302, яка станом на 06 квітня 2015 року складається із: заборгованості за кредитом у сумі 45 965,66 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на                          06 квітня 2015 року еквівалентно 1 071 220,47 грн, заборгованості зі сплати процентів в сумі 17 064,46 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 06 квітня 2015 року еквівалентно 397 683,81 грн, заборгованості зі сплати пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 31 881,25 грн, заборгованості зі сплати пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 77 642,08 грн, а всього 63 030,12 дол. США (відповідно до курсу НБУ станом на 06 квітня 2015 року еквівалентно                                             1 468 904,28 грн) та 109 523,33 грн. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн скасував та в цій частині ухвалив нове рішення про компенсацію ПАТ «Укрсоцбанк» витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн за подання позовної заяви за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Верховний Суд постановою від 06 жовтня 2021 року касаційну скаргу                   ОСОБА_1 задовольнив частково. Постанову Одеського апеляційного суду              від 24 вересня 2020 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Одеський апеляційний суд постановою від 13 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 травня 2017 року скасував та ухвалив нове рішення, яким                     у задоволенні позову відмовив у повному обсязі.
 
Апеляційний суд мотивував судове рішення неврахуванням місцевим судом того, що відповідно до частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, позивач як кредитодавець за договором про надання споживчого кредиту, забезпеченого іпотекою, не дотримав норми закону про направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення споживчого кредиту, та щодо порядку звернення з такими вимогами до суду не раніше шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Сторона відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції повідомила, що позивач не надіслав ОСОБА_1 письмової вимоги про необхідність погашення кредитної заборгованості за 60 днів, як це передбачено частиною десятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». 
 
У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов висновку про передчасне звернення позивача до суду про звернення стягнення на іпотечне майно відповідача, шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
 
У жовтні 2023 року АТ «Сенс Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу,            в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
 
Підставою касаційного оскарження банк вказував те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц та постановах Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 820/601/17, від 23 грудня 2021 року у справі                  № 2-4430/09, від 03 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц, від 11 листопада                2020 року у справі № 723/602/17, від 05 серпня 2020 року у справі № 367/786/17,                   від 13 лютого 2019 року у справі 753/23979/15-ц, від 31 липня 2019 рову у справі 753/11963/15-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 699/1537/14, від 17 січня                         2022 року у справі № 1519/2-4141/11, від 02 лютого 2022 року у справі                                № 755/11307/17. 
 
Касаційна скарга мотивована помилковим застосуванням апеляційним судом до спірних правовідносин частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відмова в задоволенні позову з підстав незвернення до відповідача з досудовою вимогою є обмеженням на доступ до суду. Крім того, апеляційний суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідача не лише дострокової заборгованості, а й у стягненні прострочених щомісячних платежів, строк виконання яких вже настав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, зробленої у 2018 році.
 
У червні 2024 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки ці судові рішення є законними та  обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального і процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали їм належну правову оцінку. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2024 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
21 червня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що 09 липня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 був укладений генеральний договір про здійснення кредитування № 08-661/62-302 та додаткову угоду № 1 до нього. За умовами генрального договору кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у доларах США та/або гривнях, євро (кредит) в межах загального ліміту, що дорівнює або є еквівалентом за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ станом на дату укладення цього договору в сумі 74 000,00 дол. США (ліміт кредитування) на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, а позичальник зобов`язується повернути кредит у строк та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, сплатити проценти у розмірі, що визначатиметься у додаткових угодах до цього договору,         а також сплатити комісії у розмірі та у порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться в додаткових угодах до цього договору та є його невід`ємною частиною (тарифи).
 
Кредитування за цим договором здійснюється до 08 липня 2023 року включно.
 
Відповідно до основних положень генерального договору кредитор надає позичальнику кредит у формі разового кредиту в сумі 50 000,00 дол. США зі сплатою 14,0 % річних; крім процентів позичальник сплачує кредитору комісії, види, розміри та строки сплати яких визначені в пункті 6 додаткової угоди. Кредит надається на поточні потреби.
 
Погашення кредиту здійснюється частинами у валюті кредиту із серпня 2008 року до червня 2023 року щомісяця в сумі не менше ніж 277,78 дол. США, а в липні                       2023 року в сумі 277,38 дол. США до 5 числа місяця, починаючи з вересня 2007 року, крім місяця, в якому позичальник отримав кредит, та місяця, на який приходиться остаточна дата погашення кредиту.
 
Відповідно до пункту 4.2.3.1 договору кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше один календарний місяць.
 
06 жовтня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 був укладено договір про внесення змін до додаткової угоди № 1 до генерального, за умовами якого сторони дійшли взаємної згоди змінити пункт 7 та викласти його в такій редакції:     «У разі пролонгації строку кредиту або будь-якого з термінів погашення частини кредиту, з дня, з якого починається пролонгація, розмір процентної ставки за користування кредитом або його відповідною частиною становитиме 14,5 % річних».
 
Згідно із заявою про видачу готівки від 09 липня 2008 року № 1 ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 50 000,00 дол. США (еквівалент 242 035,00 грн).
 
Для забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором та додатковою угодою № 1 до генерального договору 09 липня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Котик Наталією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 2607, за умовами якого передано в іпотеку: садовий будинок загальною площею 73,9 кв. м,                            з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області 24 квітня 2008 року на підставі витягу з розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 09 квітня 2008 року за                                № 435 (серія САВ 3863943); та земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0612 га, кадастровий номер 5123782000010020060, розташовану за адресою: ділянка АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (серія ЯА № 850399), виданого Молодіжненською сільською радою 26 грудня 2005 року на підставі рішення Молодіжненської сільської ради від 13 травня 2005 року № 1071-17.
 
За умовами іпотечного договору іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, в разі невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання - задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду; право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю; у разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду реалізація предмета іпотеки провадиться, зокрема, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
 
Згідно з розрахунком банку, станом на 08 вересня 2014 року кредитна заборгованість складалася із: заборгованості за кредитом - 45 965,66 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 08 квітня 2014 року - 589 380,89 грн); заборгованості зі сплати відсотків - 15 775,34 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 08 квітня     2014 року становило 202 274,55 грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту -617,13 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 08 квітня 2014 року становило                7 912,96 грн; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 937,67 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 08 квітня 2014 року становило 24845,14 грн, а всього у розмірі 64 295,79 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 08 квітня 2014 року становило 824 413,54 грн.
 
Згідно з розрахунком кредитної заборгованості станом на 06 квітня 2015 року вона складалася із: заборгованості за кредитом - 45 965,66 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 06 квітня 2015 року становило 1 071 220,47 грн; заборгованості зі сплати відсотків - 17 064,46 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 06 квітня      2015 року становило 397 683,81 грн; пені за несвоєчасне повернення кредиту -                      1 368,01 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 06 квітня 2015 року становило       31 881,25 грн; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3 331,59 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 06 квітня 2015 року становило 77 642,08 грн, а всього сума заборгованості становила 67 729,72 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на 06 квітня 2015 року еквівалентно 1 578 427,60 грн.
 
Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку, складеним ТОВ «Українське консалтингове бюро», ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 5123782000:01:002:0060, загальною площею 0,0612 га, для ведення садівництва, що розташована за адресою: ділянка АДРЕСА_1 , на дату оцінку 02 березня 2016 року становить 192 168,00 грн, що еквівалентно 7 095,00 дол. США.
 
Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку, складеним ТОВ «Українське консалтингове бюро», ринкова вартість садового будинку, за адресою: будинок АДРЕСА_1 , на дату оцінку 02 березня 2016 року становить 602 646,00 грн, що еквівалентно 22 250,00 дол. США .
 
Згідно зі звітом від 25 жовтня 2017 року № ВА 171025-009, складеного ТОВ «Бізнес Ассіст», ринкова вартість садового будинку АДРЕСА_1 , складає на дату оцінки 25 жовтня 2017 року становить 652 882,00 грн (в тому числі, ринкова вартість садового будинку - 528 016,00 грн, земельної ділянки - 124 866,00 грн).
 
10 вересня 2019 року загальні збори акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиний акціонер АТ «Укрсоцбанк» затвердив рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
 
Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 та рішенням позачергових загальних зборів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуло всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуло обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,                      є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                       у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню         з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії,                                  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
 
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання                       є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
 
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
 
Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або                                  в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
 
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,                                      а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цього кодексу.
 
У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються норми законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України          у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).
 
Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон про захист прав споживачів)).
 
Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону про захист прав споживачів у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
 
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України від 15 листопада 2016 року            № 1734-VІІ «Про споживче кредитування» (далі - Закон про споживче кредитування), який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон про захист прав споживачів застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону про споживче кредитування (стаття 11 Закону про захист прав споживачів у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням норм Закону про захист прав споживачів. З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон про споживче кредитування,                                  а в частині, що йому не суперечить, - також Закон про захист прав споживачів.
 
Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (див. постанову Верховного Суду України                                           від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).
 
Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі:                                1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону про захист прав споживачів зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).
 
Наведені норми дають підстави для висновку, що частина десята статті 11 Закону про захист прав споживачів у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
 
Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту на придбання житла не замінює визначений Законом про захист прав споживачів порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону про захист прав споживачів у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбаченого зазначеним договором порядку, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як                   у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а суд немає підстав для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
 
Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження                                            № 14-680цс19).
 
Встановивши, що позивач не звертався до ОСОБА_1 з досудовим порядком врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, апеляційний суд правильно виходив з того, що немає підстав для дострокового стягнення всієї суми заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Водночас апеляційний суд, відмовивши у задоволенні позову в повному обсязі, не звернув уваги, що банк заявив дві вимоги: про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, не встановив усіх складових заборгованості, про стягнення якої заявив вимоги банк, та не мотивував відмову          у задоволенні вимог банку про стягнення сум, строк виплати яких настав (простроченої заборгованості), а також про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення такої заборгованості.
 
Необхідність встановлення вказаних обставин узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі                 № 333/2474/15-ц, від 24 листопада 2021 року у справі № 202/1103/16-ц та                                      від 19 червня 2024 року у справі № 309/5573/15-ц (провадження № 61-17900св23).
 
Зазначені обставини свідчать про помилкове застосування апеляційним судом норм матеріального прав та неповне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, а тому Верховний Суд частково погоджується із доводами касаційної скарги.
 
Оскільки апеляційний суд не визначився з обсягом кредитних зобов`язань, строк виконання яких настав, суд не виконав усіх вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року, згідно з якою справу, що переглядається, направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зокрема щодо встановлення дійсного розміру заборгованості, строк виконання якої настав.
 
Неповне встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, призвело до передчасного висновку апеляційного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.
 
Згідно зі статтею 400 ЦПК України касаційний суд не має процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які суди не досліджували, а отже, не може вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. 
 
З огляду на те, що апеляційний суд не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, Верховний Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу         в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального                     і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін з огляду на мотиви скасування судового рішення та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,     є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	А. Ю. Зайцев   	
 	Є. В. Коротенко   В. М. Коротун  	
 	М. Ю. Тітов