П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/462/24 
                                                              Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Сало Павло Ігорович 
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
03 жовтня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідачів щодо звільнення позивача з військової служби на підставі поданого позивачем 10.11.2023 рапорту від 09.11.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із загибеллю брата під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;
- зобов`язати відповідачів прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби у запас за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із загибеллю брата під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану та звільнити позивача з військової служби.
Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10.11.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 14 пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII (у зв`язку із загибеллю брата під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану); зобов`язано військову частину НОМЕР_1 з урахуванням висновків суду за наслідками розгляду цієї справи повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10.11.2023 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 14 пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII (у зв`язку із загибеллю брата під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану). В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач - військова частина НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач був призваний на військову службу під час мобілізації та на час виникнення спірних правовідносин проходив військову службу у званні солдата у військовій частині НОМЕР_2 .
10.11.2023 позивач звернувся до командира взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 з рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. 
До рапорту позивач додав низку підтверджуючих документів, а саме: нотаріальну засвідчену копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження шлюбного прізвища № 00041734919 від 06.10.2023, свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 (засвідчена копія), довідка про склад сім`ї № 113 від 06.10.2023, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 06.10.2023 (нотаріально засвідчена копія), лікарське свідоцтво про смерть № 151 від 30.09.2023, довідку про факт загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_6 (ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") Десантно-штурмових військ ЗСУ ОСОБА_2 , повідомлення про смерть № 1/2765 від 02.10.2023, експертний висновок Інституту Української Мови від 12.10.2023.
Листом від 18.11.2023 за № 268 військова частина НОМЕР_2 направила командиру військової частини НОМЕР_1 документи на звільнення солдата ОСОБА_1 для прийняття рішення.
Листом від 11.12.2023 за № 7468 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що для підтвердження наявності у ОСОБА_1 права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку із загибеллю брата необхідно разом з рапортом на звільнення надати оригінали або нотаріально завірені копії документів, що підтверджують факт загибелі. При цьому в листі зазначено, що з наданих документів неможливо зробити висновок про наявність законних підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі – Закон № 2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України – у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства – у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
В силу ч. 1 ст. 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.
Підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у період воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) – якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Тобто для звільнення позивача з військової служби необхідною умовою є підтвердження факту загибелі (повнорідного, неповнорідного) брата під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.
Судом встановлено, що відповідач 2 не заперечує право позивача на звільнення у зв`язку з наявністю вищезазначеної обставини, разом з тим, що для звільнення з військової служби за сімейними обставинами військовослужбовець повинен звернутися із рапортом та надати оригінали документів, а не їх не засвідченні копії. 
Оцінюючи вказані доводи відповідача слід враховувати, що згідно з ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі – Положення № 1153/2008 в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі – громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
За нормами п. 2 Положення № 1153/2008 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі – військова служба) в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
В силу абз. 2 п. 12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі – командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі – військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з пп. 2 п. 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації – протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану – до оголошення демобілізації) – на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами – командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
У відповідності до п. 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
Пунктом 234 Положення № 1153/2008 зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги роки військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.
Наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 № 170, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Інструкція № 170), яка визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153.
Підпунктом 1 пункту 1.5 Інструкції № 170 визначено, що для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях (далі – військові частини), оформляються:
1) Подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі – План переміщення на посади) (додаток 16): на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу щодо: призначення на посади; переміщення; звільнення з військової служби; залишення на військовій службі понад граничний вік; прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи місцевих рад у разі обрання їх на виборні посади, на яких вони працюватимуть на постійній основі, із залишенням на військовій службі; направлення до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, розвідувальних органів та державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, а також Державної спеціальної служби зв`язку та захисту інформації України (далі – інших військових формувань) для дальшого проходження військової служби з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України; на військовослужбовців військової служби за контрактом щодо: направлення у складі військових підрозділів для участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки як національний контингент, як національний персонал, що не входить до складу національного контингенту, до багатонаціональних органів військового управління, до закордонних дипломатичних установ України й інших міжнародних організацій; відрядження до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів.
Пунктом 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 серед іншого регламентовано, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Тобто, чинним законодавством України передбачені підстави для звільнення за сімейними обставинами з військової служби військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації в особливий період. Водночас такі підстави мають бути підтверджені наданими військовослужбовцем відповідними документами.
Варто зазначити, що з буквального змісту абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 вбачається, що умовою звільнення з військової служби через сімейні обставини є наявність оригіналів підтверджуючих документів. Термін наявність не свідчить про необхідність приєднання таких оригіналів безпосередньо до звернення військовослужбовця з проханням про звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абзац 13 пункту 14.10 Інструкції № 170).
Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п. 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року № 413 та визначено підпунктом г пунктів 1,2 ч. 4, підпунктом ґ п. 2 ч. 5, підпунктом г п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону № 2232-XII подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Відтак розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.
Таким чином, розглядаючи рапорт позивача про звільнення зі служби, відповідач не був позбавлений можливості пред`явити позивачу вимогу щодо надання оригіналів документів, необхідних для вирішення питання щодо його звільнення з військової служби, чого у спірних правовідносинах зроблено не було. 
Відповідно до п. 14. Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити – до наступного прямого начальника.
Пункт 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 передбачає, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.
Разом з тим, подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. У разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, такий подається непрямому старшому командиру із поясненням причин подачі, включно до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.
Як свідчать матеріали справи, після надходження до військової частини НОМЕР_2 рапорту позивача, остання підготувала відповідне подання, у якому дійшла висновку про доцільність звільнення позивача з військової служби та направила його до військової частини НОМЕР_1 , в якому клопотала про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Однак листом від 11.12.2023 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив командира військової частини НОМЕР_2 про неможливість зробити висновок про наявність у позивача законних підставі для звільнення з військової служби.
Згідно з п. 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Тобто праву військовослужбовця на реалізацію свого права, зазначеного у рапорті, як і праву на інформацію кореспондує обов`язок відреагувати на рапорт.
Отже, наслідком подання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.
Поряд з цим слід зауважити, що позивач оскаржує відмову військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 11.12.2023 за № 7468, щодо звільнення його з військової служби у запас на підставі рапорту від 09.11.2023 за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із загибеллю брата під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
При цьому зміст вказаного листа не містить доводів щодо надання оцінки обставинам, викладеним позивачем в рапорті, а також підставам звільнення з військової служби, а тому не є свідченням прийняття відповідно до чинного законодавства рішення за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця, оскільки питання звільнення позивача з військової служби по суті відповідачем 2 не розглядалось.
Відтак, відповідачем 2 не зроблено висновків про відсутність у позивача права на звільнення з військової служби у зв`язку із загибеллю брата, а лише здійснено перевірку документів та дотримання порядку їх подання, за результатами чого листом від 11.12.2023 за № 7468 повідомлено про те, що солдату ОСОБА_1 разом з рапортом на звільнення необхідно подати оригінали або нотаріально завірені копії документів, які підтверджують факт загибелі брата. 
Водночас вказаний лист адресований командиру військової частини НОМЕР_2 , яка готувала подання до військової частини НОМЕР_1 та в якому дійшла до висновку про доцільність звільнення позивача з військової служби.
Доказів того, що позивача повідомляли про необхідність надати оригінали документів матеріали справи не містять. 
Відтак до розгляду військовою частиною НОМЕР_1 питання про звільнення позивача з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", суд позбавлений можливості вирішити ініційований позивачем спір, адже лише після прийняття рішення уповноваженим суб`єктом владних повноважень щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби по суті, суд може надати оцінку його відповідності вимогам закону.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість задоволення позовних вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби у запас, оскільки відповідне рішення не може бути прийнято без дослідження військовою частиною оригіналів документів.
При цьому варто зауважити, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Так, позивач вказує про те, що військова частина НОМЕР_2 підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 . Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач 2 також вказує про те, що рішення про звільнення з військової служби позивача належить до повноважень командира бригади, в якій він проходить військову службу. Відповідач 2 зазначає, що військова частина НОМЕР_2 не є бригадою та підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 , тому вимоги заявлені до військової частини НОМЕР_2 є неправомірними і задоволенню не підлягають.
Беручи до уваги наведене, для належного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати саме військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути питання за наслідками подання рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 14 пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII.
Разом з тим під час повторного розгляду рапорту позивача, з метою прийняття рішення по суті, відповідач 2 вправі та може витребувати у оригінали необхідних документів, які є підставою для звільнення військовослужбовця з військової служби.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.