ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 692/731/23		
Провадження № 22-ц/821/1284/24		
категорія: 307000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Новікова О.М. 
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.
секретаря: Винник І.М. 

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Гарбазей Дмитро Олександрович
відповідач:  ОСОБА_2 
третя особа: Черкаська міська рада

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Черкаська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщину.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, у якій просить встановити факт її проживання разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю більше 5 років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 1992 року по 2021 рік проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_2 , батьком якої в порядку ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України вказаний ОСОБА_5 , заявником щодо реєстрації народження ОСОБА_2 виступав ОСОБА_4 .
Протягом 1993-1994 років ОСОБА_4 за рахунок майнових сертифікатів АТ «Черкаський річковий порт» набув квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку не зареєстровано. Позивач стверджує, що весь час, з 1992 року по 2021 рік вони з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, виховували спільну доньку, вели спільний побут, проводили разом вільний час.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру і позивач та відповідач ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Алєксєєвої І.Н. з заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу № 31/2021. Під час вивчення матеріалів нотаріусом було виявлено відсутність документів, що підтверджують спорідненість між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Також було встановлено відсутність підтвердження шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на час смерті останнього, тому ні позивач, ні відповідач ОСОБА_2 не можуть успадкувати належне померлому майно. Зазначила, що заповітів ОСОБА_4 не складав, у шлюбі не перебував, інших дітей, окрім ОСОБА_2 не мав. Відповідач ОСОБА_3  рідний брат померлого ОСОБА_4 , повідомив позивача, що не буде звертатись з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, однак позивач не має можливості іншим чином, окрім як шляхом звернення до суду для встановлення факту проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без шлюбу, успадкувати належне померлому майно.
       
Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року у задоволенні позову   ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа: Черкаська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриттяспадщини відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачкою не доведено належними, достовірними та достатніми доказами факту її спільного проживання із  ОСОБА_4 протягом п`яти років до дня його смерті, а саме: з травня 2016 року по 23.05.2021 рік та ведення з ним спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Крім того суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 обрала невірний спосіб захисту у даній справі, оскільки навіть у разі задоволення її позову досягнення бажаного результату оформлення спадкових прав на квартиру, у якій проживав ОСОБА_4 , є неможливим, оскільки вона не належала померлому на праві власності, спір не буде вичерпано.
Також, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, тому у даному випадку вона не є належним відповідачем в даному випадку, оскільки не порушувала право позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Гарбазей Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга адвоката Гарбазея Д.О. мотивована тим, що, враховуючи вибірковість суду в оцінці показів свідків, не надано належного обґрунтування наданих свідками показів і залишення без уваги обставин, які підтверджують позовні вимоги, відсутність у мотивувальній частині спростування показів свідків іншими доказами, є необхідність у повторному допиті свідків, що були допитані в суді першої інстанції.
Вказує, що ОСОБА_1 обрано належний спосіб захисту, оскільки позивач звернувся до суду для встановлення факту, що має юридичне значення саме для набуття права на спадкування після смерті ОСОБА_4 . Саме в рамках спадкової справи нотаріусом встановлюється коло спадкової маси, в яку може увійти і інше майно (кошти на рахунках, рухоме майно, земельний пай або право на нього тощо). Відтак, саме для отримання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_1 і звернулася до суду. Щодо спадкування неприватизованої квартири, то ОСОБА_1 для отримання права на спадкування треба спочатку набути статус спадкоємця, а згодом як спадкоємцю встановити виконання ОСОБА_4 вимог ст. 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», які дають право спадкоємцям ставити перед судом питання визнання права власності на неприватизовану квартиру в порядку спадкування.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У липні 2024 року Черкаська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що докази на які посилається я ОСОБА_1 не є належними і не є допустимими доказами підтвердження факту проживання однією сім`єю з 1992 року ОСОБА_1 з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, оскільки подані ОСОБА_1 докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.
Також, стверджує, що з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, тому у даному випадку вона не є належним відповідачем, оскільки не порушила право позивача.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

28 червня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Черкаська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщину.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 липня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Як встановлено судом першої інстанції згідно з копією паспорту серія НОМЕР_1 , виданого 24 березня 2001р. Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що народилась у с. Свічківка, Драбівського району, Черкаської області, зареєстрована у с. Хомівщина, Драбівського р-ну з 05.11.2002 року. У розділі особливі відмітки вказані діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Як видно з копії картки платника податків, виданої 22.06.2021року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має РНОКПП: НОМЕР_2 .
Згідно з копією паспорту серія НОМЕР_3 , виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 07.04.2006 року, місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тимки, Оржицького району, Полавської області, вказана АДРЕСА_1 з 15.01.1992 року.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 02.01.1959 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 та його батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Згідно з копією паспорта № НОМЕР_5 , виданого 16.12.2019 року, орган видачі 7115, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Черкаси.
Згідно даних довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 385264-2019 від 27.12.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , дата реєстрації: ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 , виданого 26.03.1993 року Придніпровським райвідділом ЗАГС м. Черкаси, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .
З інформації ВДРАЦС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) № 2950/22.1-04-03 від 01.11.2022 року, адресованої адвокату Гарбазею Д.О., вбачається, що перевіркою по архіву ВДРАЦС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) виявлено актовий запис про народження № 406, складений 26.03.1993 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за заявою ОСОБА_4 . Батьком дитини записаний ОСОБА_5 .
Згідно з копією заяви ОСОБА_7 , адресованого Оржицькій державній нотаріальній конторі, окрім нього спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
Відповідно до приватизаційного платіжного доручення № 51 від 22.10.1993 року та доповнення від 07.03.1994, ОСОБА_4 доручив Придніпровському відділенню ощадбанку переказати кошти за майновий сертифікат Акціонерному товариству «Черкаський річковий порт».
Копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 , виданого Черкаським міським ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ), та копією лікарського свідоцтва про смерть № 517 від 24.05.2021 року підтверджується, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 та проживав по АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 62 роки у м. Черкаси.
Довідкою КП «Комбінат комунальних підприємств» б/н від 17.05.2023 року підтверджується, що ОСОБА_1 25.05.2021року здійснила поховання померлого ОСОБА_4 .
З відповіді відділу ДРАЦС у місті Черкаси № 1157/32.23-04-05 від 14.04.2023 року адвокату Гарбазей Д.О. видно, що проведеною перевіркою по архіву ВДРАЦС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) виявлено актовий запис про смерть № 1861 від 27.05.2021року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було складено на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 517 від 24.05.2021року, виданого КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», пред`явлене заявником ОСОБА_1 , якій було видано свідоцтво про смерть НОМЕР_7 .
Згідно з копією заяви ОСОБА_1 , заява адресована приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвій І.Ю., надійшла 24.06.2021року у спадковій справі № 31/2021р. У заяві вказано, що помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4 як по закону, так і по завіту ОСОБА_1 приймає.
Згідно з копією заяви ОСОБА_2 , заява адресована приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвій І.Ю., надійшла 24.06.2021року у спадковій справі № 31/2021р. У заяві вказано, що помер її батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Спадщину, що залишилась після смерті батька ОСОБА_4 як по закону, так і по завіту ОСОБА_2 приймає.
Як видно з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65309733 від 24.06.2021р. спадкова справа номер у спадковому реєстрі 67870969, номер у нотаріуса 31/2021року заведена 24.06.2021оку Черкаським міським приватним нотаріусом Алєксєєвою І.Ю. Спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до даних на листі формату А4, затверджених підписом голови ОСББ «Горова 62», вказано ПІБ мешканців будинку по АДРЕСА_3 , які підтверджують спільне проживання у кв. АДРЕСА_4 мешканців: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та їх дочка ОСОБА_2 , з 1992 року по 2021 рік Дані містять прізвище та ініціали або прізвище, ім`я та по-батькові, № квартири та номер мобільного телефону, а також зразок підпису.
Згідно з актом опитування сусідів від 05.06.2023 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 своїми підписами у акті засвідчують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1992р.н. по день смерті ОСОБА_4 23.05.2021року проживали однією сім`єю, піклувались один про одного як чоловік та дружина, спільно відпочивали, вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 . З ними проживала дочка ОСОБА_2 . Акт містить відмітку про його підпис ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та відомості про засвідчення викладених у акті фактів головою ОСББ ОСОБА_11 .
Згідно з актом опитування сусідів від 05.06.2023 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 своїми підписами у акті засвідчують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1992 року по день смерті ОСОБА_4 23.05.2021 року проживали однією сім`єю, піклувались один про одного як чоловік та дружина, спільно відпочивали, вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 . З ними проживала дочка ОСОБА_2 . Акт містить відмітку про його підпис ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та відомості про засвідчення викладених у акті фактів головою ОСББ ОСОБА_11 . При цьому відомості про його підпис ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 відсутні.
Як видно з копії заяви про виплату допомоги на поховання ОСОБА_1 звернулась до Черкаського відділу обслуговування громадян № 1, № 2, № 3 ГУ ПФУ в Черкаській області та просила виплатити їй допомогу на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_4 . Місцем свого зареєстрованого проживання та місцем фактичного проживання вказала адресу: 19825, Черкаська область, Драбівський р-н, с. Хомівщина. До заяви додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копії сторінок паспорта ОСОБА_1 , довідку за реквізитами про рахунок ОСОБА_1 , копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 0003093459 від 27.05.2021р.
Згідно з карткою виклику швидкої медичної допомоги № 364 від 06.05.2021року о 16:20 год. надійшло повідомлення про виклик у АДРЕСА_2 до пацієнта чоловічої статі Стрільця віком 62 роки, який скаржився на погане самопочуття/загальну слабкість, впав, не може сам підвестись. Виклик здійснив перехожий.
Відповідно до копії виписки № 6021 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , він був госпіталізований до терапевтичного відділення № 1 КНП «Третя Черкаська міська лікарня медичної допомоги» 16.05.2021року. Зі слів жінки скаржився на підвищену температуру, слабкість. Згідно анамнезу захворів тиждень тому коли спав на вулиці та втратив свідомість. ШД доправили додому бо відмовився від стаціонарного лікування. Тиждень лежав вдома з температурою. Жінка викликала ШД та привезла до лікарні. Проведено обстеження. Зі слів жінки зловживав алкоголем. 23.05.2021року зафіксовано біологічну смерть.
З наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори № 65309624 від 24.06.2021року вбачається, що у Спадковому реєстрі за вказаними параметрами – ОСОБА_4 , 1958р.н., інформація відсутня. Матеріали спадкової справи не містять відомостей про наявність у спадкодавця ОСОБА_4 спадкового майна та/або про видані свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Отже суд встановив той факт, що ОСОБА_4 на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , та розпоряджень щодо свого майна у випадку смерті (заповітів) не залишав.
Особами, які звернулись до нотаріуса для оформлення спадкових прав є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.
Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20).
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статтею 1218 ЦК України).
Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (частина перша статті 1264 ЦК України).
Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 листопада 2021 року по справі № 755/18012/16-ц.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи приведені вище обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Районний суд вірно дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами факту її спільного проживання із ОСОБА_4 протягом п`яти років до дня його смерті, а саме з травня 2016 року по 23.05.202 1рік та ведення з ним спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. 
При цьому, суд першої інстанції вірно вказав, що у зазначеній квартирі був зареєстрований виключно ОСОБА_4 . Натомість, незважаючи на твердження позивача та відповідача про постійне проживання у вищевказаній квартирі у м. Черкаси, з матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання їх обох є с. Хомівщина, Золотоніського району, Черкаської області з 05.11.2002 року та 02.02.2016 року відповідно, і дані обставини сторонами не спростовано. 
Матеріали справи не містять жодних належних доказів, зокрема, виданих у встановленому порядку документів представника житлово-експлуатаційної організації (ОСББ), на підтвердження того, що позивач дійсно проживала у АДРЕСА_1 , у будь-який час, в тому числі з 2016 року по даний час. При цьому, у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що під час звернення до органу ПФУ для отримання допомоги на поховання ОСОБА_4 правильно вказала місцем свого фактичного проживання с. Хомівщина, Золотоніського р-ну, Черкаської області, яка також збігається з зареєстрованим місцем її проживання, а не вищевказану квартиру у м. Черкаси. 
З матеріалів справи не вбачається жодних обставин, що перешкоджали б позивачу зареєструватись разом з ОСОБА_4 у разі їх спільного проживання. Так само відповідачем ОСОБА_16 не надано жодного доказу щодо реєстрації її місця проживання з моменту народження і до 02.02.2016 року, зокрема у квартирі, де проживав ОСОБА_4 . Отже її заяву про постійне проживання у АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 із 1992 року не підтверджено належними доказами та суперечить як матеріалам справи (отримання квартири ОСОБА_4 у 1993-1994 роках), так і поясненням самого позивача, наданим у судовому засіданні.
Також, суд вірно вказав, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, тому у даному випадку вона не є належним відповідачем в даному випадку, оскільки не порушувала право позивача.
Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції застосував вибірковість в оцінці показів свідків, не надав належного обґрунтування наданих свідками показів і залишив без уваги обставин, які підтверджують позовні вимоги, є помилковими.
У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.
Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).
Враховуючи наведене, правильними є висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із ОСОБА_4 однією сім`єю за недоведеністю вимог. Самі по собі показання свідків не є підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі №294/4081/23 (провадження №61-855св24).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гарбазея Дмитра Олександровича залишити без задоволення.
Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 18 листопада 2024 року.

Головуючий:         О.М. Новіков

Судді        : Л.І. Василенко        

О.В. Карпенко