Справа № 161/7952/24 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/964/24  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 жовтня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
секретаря Тиркош Н. І.,
з участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Шульгач Катерини Юріївни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
24.04.2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою,на обґрунтування якої зазначила, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року у справі № 140/7214/21, зокрема, було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії її чоловіку – ОСОБА_3 на підставі довідки УСБУ у Волинській обл. від 25.06.2021 року № 54/16-88 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ у Волинській обл. не здійснило виплату недоодержаної пенсії її чоловіку за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 року в сумі 114549,22 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Як наслідок, 12.12.2023 року вона звернулась з письмовою заявою до ГУ ПФУ у Волинській обл. про виплату недотриманої пенсії її померлого чоловіка, на що їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правових підстав та рекомендувало звернутися до суду про заміну сторони виконавчого провадження. Однак її чоловік за свого життя виконавчих листів по справі № 140/7214/21 не отримував. Вказує, що виплата невиплаченої пенсії померлого пенсіонера повинна здійснюватися у позасудовому порядку (добровільно) особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні та які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера. Проте відповідач від свого обов`язку ухиляється. Враховуючи наведене, просить суд визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у Волинській обл. у виплаті правонаступнику пенсії в розмірі 114549,22 грн., що підлягала виплаті її померлому чоловіку ОСОБА_3 на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року у справі № 140/7214/21, а також зобов`язати відповідача виплати їй пенсію в розмірі 114549,22 грн., що підлягала виплаті спадкодавцю, однак залишилася неодержаною за його життя.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2024 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 неодержану за життя спадкодавця пенсію в розмірі 114549 (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 22 коп. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду,представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Шульгач К. Ю. подала апеляційну скаргу, в якій,посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Спіріна Ю. П. вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги, викладені в ній, невідповідають чинному законодавству та правовим висновкам Верховного Суду, арішення є законним та таким, що ухвалене з дотриманням вимог матеріального тапроцесуального права. Просить рішення залишити без змін.
В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 заперечили проти задоволення апеляційної скарги.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та розгляд справи був повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року у справі № 140/7214/21, зокрема, було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_3 з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) на підставі довідки УСБУ у Волинській області від 25.06.2021 року №54/16-88 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Вищевказане судове рішення набрало законної сили та є чинним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Про дану обставину свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 13).
Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Позивач ОСОБА_1 є дружиною та спадкоємцем ОСОБА_3 . Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як дружиною та чоловіком підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 та довідкою УСБУ у Волинській обл. № 54/17/52-368 від 25.10.2023 року (а.с. 14, 15).
12.12.2023 року ОСОБА_1 , як спадкоємець (дружина) ОСОБА_3 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській обл. із заявою про виплату недоотриманої пенсії її померлого чоловіка 
З листа - відповіді на вищевказану заяву ГУ ПФУ у Волинській області своїм листом № 0300-0504-8/73329 від 15.12.2023 року вбачається, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року у справі № 140/7214/21 проведено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_3 та нараховано доплату за період з 01.04.2019 року по 31.10.2021 року в сумі 114549,22 грн. При цьому відповідачем повідомлено, що для включення нарахованих доплат до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, позивачці необхідно надати до ГУ ПФУ у Волинській області рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 11-12).
Таким чином суд вважає доведеним, що позивачці ОСОБА_1 , як спадкоємцю ОСОБА_3 , фактично відмовлено у виплаті нарахованої за життя її чоловіка-пенсіонера суми пенсії, які спадкодавцю за життя не були виплачені, розмір якої за період з 01.04.2019 року по 31.10.2021 року складає 114549,22 грн.
При цьому, неможливість надання позивачкою рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження підтверджується ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 року у справі № 140/7214/21 (а.с. 16-18).
Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення ч. ч. 2, 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі № 428/6685/19.
Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (ч. ч. 2, 4, 7 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач перешкоджає реалізації права позивачки, як власниці майна в порядку спадкування, на отримання недоотриманої пенсії післясмерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої перейшло право на отримання нарахованої померлому доплати до пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.10.2021 року в сумі 114549,22 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вказана справа не повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів справи, призначена спадкодавцеві пенсія за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року у справі № 140/7214/21, яким було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії, із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії але рішення не виконується і у виплаті відмовлено.
Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя її чоловіка ОСОБА_3 , однак відповідач не виплачує їй належні грошові кошти.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються КАС України.
Згідно частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; «публічно-правовий спір» - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (стаття 4 КАС).
З аналізу наведених норм права вбачається, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин (відповідні правові висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 804/15129/15).
Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
З аналізу вимог ЦПК України та КАС України можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.
У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Таким чином, аналіз статей 1218, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаних виплат.
На думку колегії суддів спір між сторонами в даному випадку виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка.
Сама собою участь у спорі Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що цей спір обумовлений порушенням приватного права позивача.
Тобто, між сторонами існує спір про право, цей спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 286/3516/16 та у постанові Верховного суду від 12.02.2020 у справі № 638/11604/19.
Отже, цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки носить приватноправовий характер, який обумовлений порушенням приватного права спадкоємиці на отримання коштів та має вирішуватися загальними судами у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням чинного законодавства особою, що подала апеляційну скаргу та правильності таких висновків не спростовують.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Шульгач Катерини Юріївни залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2024 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2024 року.

Головуючий

Судді: