КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №367/5716/13-ц                                   Головуючий у 1 інстанції: Саранюк Л. П.
Провадження №22-ц/824/8017/2024               Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
18  грудня 2024 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                              Олійника В.І., Писаної Т.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2013 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2013 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за Договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки ВАТ АБ «Укгазбанк» від 5 лютого 2002р.  у розмірі 5323,30 дол. США (що за офіційним курсом НБУ складає 42549,14 грн), а саме: 2151,48 грн - прострочена заборгованість за овердрафтом; 3171,72 дол. США - прострочена заборгованість за відсотками. Стягнути з відповідача на користь Банку понесені судові витрати, а саме 425,49 грн.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим що 5 лютого 2002 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», (надалі за текстом - Банк) та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Клієнт та/або Позичальник) було укладено Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки ВАТ АБ «Укргазбанк» (надалі за текстом - Договір).
Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, відкрив Клієнту картковий рахунок, виконував розрахунково - касове обслуговування Клієнта за кредитною схемою, та надав Клієнту кредитні кошти у встановленому Договором ліміті для підтвердження належного виконання Банком зобов`язань до даної позовної заяви додається виписка з особового рахунку Клієнта за період з 05.02.2002 року по 04.06.2013 року.
Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за Договором станом на 04.06.2013 року заборгованість відповідача перед Банком становить 5323,30 дол. США, а саме:
2151,58 дол. США - прострочена заборгованість за овердрафтом,
3171,72 дол. США - прострочена заборгованість за відсотками.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київського області від 18 листопада 2013 року позов задоволено.    Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за Договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки ВАТ АБ «Укргазбанк» від 5 лютого 2002 р. у розмірі 5323,30 дол. США (що за офіційним курсом НБУ складає 42549,14 грн.), а саме:
-          2151,58 дол. США - прострочена заборгованість за овердрафтом;
         - 3171,72 дол. США - прострочена заборгованість за відсотками.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 425 грн. 49 коп.
 
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов до висновку, що наявність вказаної заборгованості підтверджена належними доказами, зокрема кредитним договором, розрахунком заборгованості та іншими матеріалами справи.
 
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2013 року по цивільній справі № 367/5716/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було залишено без задоволення.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»  29 січня 2024 року подало апеляційну скаргу. Просило скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та стягнути з ОСОБА_2 страхове відшкодування за завдані збитки у розмірі 16 393 грн 58 коп. Стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування  апеляційної скарги зазначає, що на дату відкриття карткового рахунку (05.02.2002) у ОСОБА_1 не могло бути на руках зазначеного паспорту серії НОМЕР_1 , виданий Ірпінським МВ України в Київській області 23 червня 1999 року, з тих підстав, що вказаний документ було втрачено ним ще 2000 року,  а замість втраченого, 15.12.2000 року Ірпінським МВ України в Київські області, відповідачу видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .
Зі змісту сторінки 10 паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 виданого 15.12.2000 року, вбачається, що 25.08.2001 року Гаврилівською сільською Вишгородського району Київської області було зареєстровано шлюб відповідача, про що на виконання п. 4.28 Правил №52/5 від 18.10.2000 року, було проставлено відповідну відмітку.
Як вбачається з матеріалів справи, паспорт який був долучений до позовної заяви, серії   СН123362, який виданий 23.06.1999 року, не має відмітки про реєстрацію шлюбу відповідача, що мала місце до укладення невідомими третіми особами договору кредиту від 05.02.2002 року.
Тобто, ОСОБА_1 не міг підписувати жодного кредитного договору та не був обізнаний про факт отримання кредиту, а паспорт наявний в матеріалах справи є недійсним.
Крім того, ОСОБА_1 просить у апеляційній скарзі застосувати строки позовної давності до вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» посилаючись на те, що не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи,  а згідно з інформацією з правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб строк встановлено овердрафту встановлюється на 12 місяців, тобто, кінцевий строк виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки, а саме з 05.02.2002 року по 04.02.2003 року. За таких обставин, кінцевий строк на звернення до суду щодо захисту порушених прав у Банка сплив 04.02.2006 року,  а позовна заява до суду була подана лише у 2013 року, тобто, з пропуском строку позовної давності.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом першої інстанції встановлено, що 05 лютого 2002 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки ВАТ АБ «Укргазбанк».
Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, відкрив Клієнту картковий рахунок, виконував розрахунково - касове обслуговування Клієнта за кредитною схемою, та надав Клієнту кредитні кошти у встановленому Договором ліміті для підтвердження належного виконання Банком зобов`язань до даної позовної заяви додається виписка з особового рахунку Клієнта за період з 05.02.2002 року по 04.06.2013 року.
Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за Договором станом на 04.06.2013 року заборгованість відповідача перед Банком становить 5323,30 дол. США, а саме:
2151,58 дол. США - прострочена заборгованість за овердрафтом,
3171,72 дол. США - прострочена заборгованість за відсотками
Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок у національній валюті України та / чи іноземній валюті для обліку операцій з банківською платіжною карткою ВАТ АБ «Укргазбанк» для обліку операцій з банківською платіжною карткою ВАТ АБ «Укргазбанк», а також позичковий рахунок для проведення розрахунків по овердрафту, здійснює видачу Клієнту БПК та виконує розрахунково - касове обслуговування Клієнта АБ «Укргазбанк».
У п. 2.1.2 договору зазначено, що дебетова схема - платіжна схема, що передбачає розрахунки за операції з платіжною карткою в межах власних коштів клієнта, які обліковуються на картрахунку.
Згідно з п. 2.1.8. Договору овердрафт - короткостроковий кредит, що надається Банком у разі виникнення дебетового сальдо за картрахунком клієнта.
Відповідно до п. 2.1.1. Договору під витратним лімітом (ліміт авторизації та інші ліміти, які встановлені банком) - гранична сума коштів, доступна держателю БПК протягом певного періоду для здійснення операцій із застосуванням БПК.
Відповідно до п. 2.6. Клієнт доручає Банку самостійно (без надання клієнтом розрахункових документів), в межах діючих тарифів ВАТ АБ «Укргазбанк» та згідно цього договору списувати зі свого картрахунку суму вартості послуг по обслуговуванню свого картрахунку у відповідності із Тарифами, та кошти для погашення заборгованості за овердрафтом по рахунку, причому заборгованість по сплаті відсотків за дозволеним та / чи недозволеним овердрафтом списується в першу чергу.
Положенням п. 2.7 Договору передбачено, що комісії за послуги, що зазначені в п.п. 1, 2, 4, 6, 7, 9 пункту 7 даного Договору стягуються при відкритті карткового рахунку та випуску/пере випуску БПК. Комісії за послуги та штрафи, що зазначені в пп. З, 8, 12-21 пункту 7 даного Договору стягуються при проведенні списання з картрахунку по операціях, що зазначені у вищевказаних пунктах даного Договору.
Пунктом 2.5.8. Договору встановлено, що відсотки за користування дозволеним та недозволеним овердрафтом нараховуються у валюті дозволеного та недозволеного овердрафту за фактичний строк використання кредитних коштів, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на позичковому рахунку. Відсотки нараховуються виходячи з п. 7 договору, починаючи з дня виникнення зазначеної заборгованості, застосовуючи метод «Факт/факт». День повернення заборгованості по недозволеному овердрафту не враховується в період, за який нараховуються відсотки. За користування неповернутим в строк недозволеним овердрафтом Банк нараховує відсотки виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період користування овердрафтом Держателем, починаючи з дня виникнення зазначеної заборгованості, застосовуючи при цьому метод нарахування відсотків, визначений в цьому пункті договору.
Відповідно до п. 3.4.1 Клієнт зобов`язується виконувати правила користування БПК ВАТ АБ «Укргазбанк» (Правила визначені у пункті 5 Договору).
Згідно з п. 3.4.8 Договору Клієнт зобов`язався повернути заборгованість по недозволеному овердрафту та сплатити відсотки за користування недозволеним овердрафтом у строк, не пізніше десяти календарних днів з дати складання чергової щомісячної виписки по картрахунку, що зазначено в п. 5.3.1.
Пунктом 3.4.10. Договору передбачається, що за користування неповерненою в строк сумою дозволеного та / чи недозволеного овердрафту та / або відсотків за користування дозволеним та недозволеним овердрафтом сплачувати відсотки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період користування овердрафтом у відповідності із п. 2.5.8. Договору.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Суд першої інстанції вказав, що наведені вище обставини стверджуються кредитним договором, розрахунком заборгованості та іншими матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається зі змісту ч.3 ст. 203 ЦК України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.
Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу.
Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого недійсним.
Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин - це вольова і правомірна дія, яка безпосередньо спрямована на досягнення правового результату, - на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Для чинності правочину сторонам необхідно дотримуватися загальних і спеціальних вимог.
Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначених у статті 203 цього Кодексу в частинах третій та п`ятій визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.
За вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1ст.28ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.
Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення та апеляційною скаргою, ОСОБА_1 та його предстанвиком не було долученого жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту втрати паспорту на підставі якого, зокрема було оформлено кредитний договір, не було долучено копію дійсного паспорту, яким наразі підтверджується особа ОСОБА_1 , не було підтверджено факту укладення шлюбу свідоцтвом або копією сторінки дійсного паспорту, на яку посилається відповідач у свої апеляційній скарзі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював підпис кредитного договору і не отримував кошти від позивача.
Згідно зі ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України).
Статями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Стаття 89 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення.
Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.
 
Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача колегія суддів зазначає наступне.
 
За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що «доктрина venire contra factump roprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
У зв`язку із викладеним, враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача судом першої інстанції про час та місце розгляду справи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, ним також не наведено в апеляційній скарзі мотивів щодо неможливості подання заяви про застосування позовної давності у заяві про перегляд заочного рішення. А відтак, відсутні підстави для розгляду цієї заяви на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного заочного рішення.
 
Колегія апеляційного суду вважає, що заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2013 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2013 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                       Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                                   В.І. Олійник

                                                                                                            Т.О. Писана