31.10.24
22-ц/812/1500/24
Провадження № 22-ц/812/1500/24 Суддя першої інстанції Нікітін Д.Г.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А
Іменем України
29 жовтня 2024 року м. Миколаїв Справа № 487/1031/22
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворська Ж.М.,
при секретарі судового засідання – Богуславській О.М.,
за участю позивача – ОСОБА_1 ,
представниці відповідачки – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Нікітіна Д.Г., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування акту-розрахунку,
В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі – АТ «Миколаївгаз») про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування акту-розрахунку.
Позов обґрунтовував тим, що 9 вересня 2021 року контролером відділу інспектування Управління метрології Пелех О.В. було складено Акт про порушення № МК 000103 (копія додається) за адресою: вул. Затишна, 18, с. Гур`ївка, Новоодеського району Миколаївської області.
24 вересня 2021 року постійно діючою робочою комісією АТ «Миколаївгаз» по розгляду актів про порушення фізичними особами-споживачами природного газу було прийнято рішення про задоволення акту про порушення № МК 000103 від 09 вересня 2021 року.
Відповідно до рішення постійно діючої робочої комісії АТ «Миколаївгаз» по розгляду актів про порушення фізичними особами-споживачами природного газу було проведено нарахування необлікованих об`ємів природного газу за період з 09 березня по 09 вересня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно вказаного Акту-розрахунку об`єм необлікованого природного газу становить 1 059,77 м. куб., вартість якого складає 13 454.65 грн.
Листом від 18 грудня 2021 року № 362/10 відповідач направив позивачу рахунок про сплату необлікованих об`ємів природного газу.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати:
- незаконним та скасувати рішення постійно діючої робочої комісії АТ «Миколаївгаз» по розгляду актів про порушення фізичними особами-споживачами природного газу про задоволення акту про порушення № МК 000103 від 09 вересня 2021 року, оформлене протоколом № 78 від 24 вересня 2021 року;
- незаконними дії АТ «Миколаївгаз» щодо складання Акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості за о/р НОМЕР_1 за період з 09 березня по 09 вересня 2021 року на суму 13 454.65 грн.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано рішення постійно діючої комісії АТ «Миколаївгаз» з розгляду актів про порушення, оформлене протоколом комісії з розгляду актів про порушення № 78 від 24 вересня 2021 року.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що суд вважає, що акт про порушення № МК 000103 від 09 вересня 2021 року складено з суттєвими порушеннями, зокрема, не зазначено вид порушення споживачем Кодексу газорозподільних систем. Пояснення відповідача, що контролер лише допустив механічну помилку, під час заповнення Акту про порушення від 09 вересня 2021 року не відмітивши вид порушення, через ситуацію (ґвалт великої кількості людей), яка склалася під час складання акту, є неприйнятним.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення, передбаченого Кодексом ГРС, що свідчить про відсутність законних підстав для висновку про наявність порушення з боку позивача та прийняття рішення про задоволення акту про порушення № МК000103 від 09 вересня 2021 року, яке оформлене протоколом комісії з розгляду актів про порушення № 78 від 24 вересня 2021 року.
Не погодившись з рішення суду в частині задоволених позовних вимог АТ «Миколаївгаз» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду у зазначеній частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги, що в Акті обстеження від 09 вересня 2021 року який складався одночасно з актом про порушення № 103 від 09 вересня 2021 року і який підписано споживачем без зауважень зазначено і деталізовано суть порушення: на момент перевірки на крані опуска до опалювального приладу АГВ «Житомир» запірний пристрій з пломбою відсутні, виконано опломбування крану опуска на АГВ, встановлено запірний пристрій з пломбою R32568541.
Крім того, на думку скаржника, незначні недоліки акту про порушення не повинні впливати на дійсність такого акту, дана позиція відповідача підтверджується Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2022 року по справі № 914/993/21.
Судом не взято до уваги те, що споживач не заперечував той факт, що газове обладнання було відключено від газопостачання представниками товариства, адже 03 грудня 2021 року направив до товариства листа (вх. № ЗГ–7770-54003-1221 від 03 грудня 2021 року, в якому підтвердив, що дійсно на запірний кран котла було встановлено пломбу на АОГВ через недоліки автоматизації, а в листопаді 2020 року котел було замінено споживачем самовільно, а пломба зіпсувалася.
Хоча відповідно до пункту 5 глави 5 розділу X Кодексу, та акту на відключення від 16 квітня 2013 року саме споживач відповідає за цілісність та збереження пломб.
Позивач не дотримався ні цілісності, ні збереження пломби у фізичному вигляді на газовому приладі, опломбованому відповідачем, саме задля безпеки споживача та мешканців будинку.
Проте, суд не навів мотивів та підстав з яких не взяв до уваги всі докази сторін у їх сукупності, в т.ч. і ті, які підтверджують порушення споживачем норм Кодексу ГРМ - пункту 4 глави І Розділу І (несанкціоноване відновленням газоспоживання), а побудував судове рішення виключно на підставі акту про порушення від 09 вересня 2021 року, при тому, що позивач жодними доказами не спростував скоєння вищезазначеного порушення, а, навпаки, підтвердив даний факт в листі вх. № ЗГ–7770-54003-1221 від 03 грудня 2021 року.
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник – ОСОБА_3 , надав відзив на апеляційну скаргу.
В своєму відзиві позивач зазначав, що відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами факт наявності пломби на крані опуску на АГВ «Житомир».
Крім того, позивач ніколи не підписував вищезазначений акт № 281 та не брав ніяку пломбу на зберігання, як про те зазначає відповідач.
Позивача також ніхто не попереджував про відповідальність за цілісність опломбування та за самовільне підключення газопостачання.
Доказів на підтвердження протилежного відповідач не надав.
Складаючи розрахунок необлікованим об`ємам природного газу, відповідач послався на підпункт 2 пункту 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ.
Проте, зазначений відповідачем пункт Кодексу ГРМ не міг бути застосований до позивача.
Доказів на підтвердження того, що позивач здійснював несанкціонований відбір природного газу поза засоби обліку або у позивача була можливість здійснення несанкціонованого відбору природного газу відповідач не надав.
Крім того, посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 18 листопада 2022 року по справі № 914/993/21 не є релевантним до цієї справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

16 квітня 2013 року відповідно до Акту № 281 було припинено газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення запірного пристрою з пломбою на крані опуску на АГВ (котел) № С57074093, з причини порушення пункту 4.5.11 (несправність автоматики ПБСГУ (Правил безпеки систем газопостачання).
Актом про припинення газопостачання, споживача попереджено про відповідальність за цілісність опломбування та за самовільне підключення газопостачання споживачем.
09 вересня 2021 року під час перевірки газових приладів та пристроїв за наведеною вище адресою, виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання - на момент перевірки на крані опуска до опалювального приладу АГВ запірний пристрій з пломбою відсутні (підпункт 2 пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, далі- Кодексу ГРМ). 
Про зазначений факт несанкціонованого відновлення газопостачання 09 вересня 2021 року складено Акт про порушення № 000103, який підписаний позивачем без зауважень. 
В пункті 3.1 Акту про порушення також зафіксовано покази лічильника газу - 00011,65 м. куб.
В акті про порушення № 000103 від 09 вересня 2021 року зазначено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього акту буде проводитись 24 вересня 2021 року. 
Під час перевірки було з`ясовано, що після припинення газопостачання, позивач за участю спеціалізованої організації замінив котел опалення без зміни місця установки, а запірний пристрій і пломба зіпсувались. Про ці обставини позивач повідомив відповідачу письмово 03 грудня 2021 року та не заперечував при розгляді справи. 
Виявлене порушення усунуто працівником газопостачальника шляхом встановлення на крані опуску до опальнуваного приладу АГВ запірного пристрою з пломбою та встановлено 30 денний термін для усунення порушення – реєстрації нового котла та прийняття його в експлуатацію. 
24 вересня 2021 року постійно діючою робочою комісією АТ «Миколаївгаз» по розгляду актів про порушення фізичними особами-споживачами природного газу було прийнято рішення про задоволення Акту про порушення № МК 000103 від 09 вересня 2021 року.
Відповідно до рішення постійно діючої робочої Комісії АТ «Миколаївгаз» по розгляду актів про порушення фізичними особами-споживачами природного газу було проведено нарахування необлікованих об`ємів природного газу за період з 09 березня по 09 вересня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з Акту-розрахунку необлікованих об`ємів природного газу та їх вартість.
Листом від 18 грудня 2021 року № 362/10 відповідач направив позивачу рахунок про сплату необлікованих об`ємів природного газу.
Отже, як встановлено судом першої інстанції 09 вересня 2021 року під час перевірки газових приладів та приладів за адресою позивача працівником відповідача було виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання, оскільки на крані опуска до опалювального приладу АГВ запірний пристрій з пломбою відсутні, що було зафіксовано Акті про порушення та інших документах.
Позивач стверджував, що відповідач безпідставно дійшов висновку про використання ним необлікованого об`єму газу та нарахував йому до сплати вартість цього газу.
Суд першої інстанції вирішуючи спір, дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення, передбаченого Кодексом ГРС, що свідчить про відсутність законних підстав для висновку про наявність порушення з боку позивача та прийняття рішення про задоволення акту про порушення № МК000103 від 09 вересня 2021 року, яке оформлене протоколом комісії з розгляду актів про порушення № 78 від 24 вересня 2021 року.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками з огляду на таке.
Відповідно до частин 2, 3 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом .
Частиною 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 1 пункту 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу.
Пунктом 4 глави І Розділу І Кодексу визначено, що несанкціонованим відновленням газоспоживання є виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком.
Підпунктом 2 пункту 1 глави 2 Розділу XI Кодексу ГРМ встановлено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: несанкціоноване відновлення газоспоживання.
Згідно пункту 2 глави 3 Розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).
Повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ЦПК України, втрачає сенс.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).
За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
На спростування доводів позовних вимог щодо обрахування спожитого об`єму газу та його вартості АТ «Миколаївгаз» надало: витяг з особового рахунку по об`ємам споживання газу; реєстр абонентів, які були відключені від газопостачання станом на 23 квітня 2014 року, серед яких є позивач;т акт про порушення № МК 000103 від 09 вересня 2021 року, де зафіксоване правопорушення, підписаний позивачем; акт обстеження від 09 вересня 2021 року, складений в присутності позивача з викладення виявленого правопорушення та підписом позивача; акт про припинення газопостачання від 09 вересня 2021 року за результатами перевірки; акт розрахунку об`ємів та обсягу природного газу і його вартості при виявленні несанкціонованого відновлення газопостачання, за яким зроблено висновок, що об`єм не облікованого газу внаслідок порушення складає 1 059.77 м куб., а його вартість - 13 454.65 грн; заява ОСОБА_1 на адресу відповідача від 03 грудня 2021 року щодо пояснень виявленого правопорушення та копія письмового пояснення працівника газопостачальника, яка складала Акт про порушення від 21 вересня 2021 року, з якого вбачається, що в екземплярі акту, що був залишений позивачу не дописано (відсутнє) слово «відсутній», що сталося внаслідок складних умов при написанні цього акту. 
З огляду на надані відповідачем докази, колегія суддів вважає, що факт правопорушення позивачем на ринку природного газу у вигляді несанкціонованого відновлення газопостачання підтверджено відповідачем належними та допустимими доказами. Більш того, такий факт не заперечується й самим позивачем. 
Позивач, не погоджуючись з розрахунком нарахованих об`ємів газу та визначення їх вартості, суду будь яких доказів на їх спростування не надавав, обмежившись поясненнями, що газопостачання обліковувалось лічильником газу та відповідно ним оплачувалось.
Доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, що в акті про порушення від 09 вересня 2021 року № 000103, в екземплярі, що був залишений працівником газопостачальної компанії при перевірці ОСОБА_1 , відсутнє формулювання порушення, не є підставою для висновку про незаконність рішення постійно діючої робочої Комісії АТ «Миколаївгаз» щодо розгляду Акту про порушення від 24 вересня 2021 року та його задоволення з огляду на те, що предметом розгляду комісії був Акт про порушення від 21 вересня 2021 року та матеріали до нього, які були надані відповідачем суду першої інстанції. Різниця в екземплярах Актів про порушення, зокрема, відсутність опису правопорушення в екземплярі позивача, на які звернув увагу суд першої інстанції, не свідчить про відсутність такого правопорушення, не порушує права позивача щодо обізнаності про таке порушення, оскільки останній був присутній при складанні Акту про правопорушення, ознайомився з одночасно з Актом обстеження від 09 вересня 2021 року, де зафіксоване це порушення, особисто визнав факт такого порушення і підтвердив його в письмовій заяві та суді.
Крім того, порядок оформлення акту про порушення передбачений главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем.
Акт про порушення після складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.
Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акту про порушення свої зауваження та заперечення.
Представник оператора ГРМ перед складанням акту про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акту про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.
У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акту про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акту про порушення підтверджується відео зйомкою; або представник оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. Відповідно до пункту 8-11 Розділу 5 Глави XI Кодексу ГРМ, Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.
При складанні акту про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає:
1)місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення;
2)дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення;
3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії). 
Як було встановлено судом Акт про порушення від 09 вересня 2021 року підписаний позивачем без зауважень.
Отже, неповне викладення в екземплярі Акту про правопорушення, залишеному позивачу, складу порушення щодо несанкціонованого відновлення газопостачання, на переконання колегії суддів апеляційного суду, можна вважати технічною помилкою представника оператора ГРМ при складанні цього акту.
З огляду на зазначене доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, визначеними приписами статті 263 ЦПК України.
Ураховуючи встановлені обставини та надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що доводи скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог. 
Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем тільки в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , а тому законність і обґрунтованість судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Відповідно до пункту 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 190.88 грн. 
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» задовольнити.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення постійно діючої комісії Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» з розгляду актів про порушення, оформлене протоколом комісії з розгляду актів про порушення № 78 від 24 вересня 2021 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» 1 190 грн 88 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2024 року