УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/5688/23         Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П. 
Категорія 68            Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів                 Шевчук А.М., Талько О.Б. 
з участю секретаря
судового засідання         Кузьменко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/5688/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Коростенської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею  
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення  Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П.
встановив:
У вересні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вихованні сина шляхом визначення таких способів його участі у спілкуванні та вихованні дитини, встановивши дні, по яких ОСОБА_1 в присутності матері дитини ОСОБА_2 , буде відвідувати сина - ОСОБА_3 за його фактичним місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 : з 09-00 год. до 12-00 год. кожного понеділка, вівторка та середи першого та третього тижня місяця; з 15-00 год. до 18-00 год. кожного четверга, п`ятниці, суботи або неділі другого та четвертого тижня місяця.
На обґрунтування позовних вимог вказував, що 16 серпня 2023 року він із відповідачкою зареєстрували шлюб, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син – ОСОБА_4 . Однак сімейне життя у них не склалося, тому станом на дату подачі позову вони фактично не проживають однією сім`єю вже більше трьох місяців. Їх спільний син проживає разом із матір`ю, яка після того, як вони почали проживати окремо, взагалі не дає йому можливості бачити сина, спілкуватися із ним, виховувати, чинить йому перешкоди у спілкуванні із ним. Він неодноразово звертався до відповідачки з метою вирішення вказаного питання мирним шляхом, однак ситуацію вирішити не вдалося. У зв`язку із тим, що він має беззаперечне право бачити дитину, брати участь у його вихованні, піклуватися про сина, а відповідачка чинить йому у цьому перешкоди, він звернувся до суду із вказаним позовом.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено наступні способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_2 у кожну першу та третю неділю щомісячно, з 11 години до 15 години, у присутності матері ОСОБА_2 , з врахуванням режиму дня дитини до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;
- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_2 у кожну другу та четверту суботу щомісячно, з 11 години до 15 години, у присутності матері ОСОБА_2 , з врахуванням режиму дня дитини до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;
- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожні вівторок, середа, четвер з 11.00 до 15.00 години в присутності матері на період до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;
- побачення з малолітнім сином у День народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_4 , щорічно, в присутності матері ОСОБА_2 , з 11 години до 15 години, за місцем проживання матері АДРЕСА_2 до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;
- систематичні побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у святкові дні, а саме: Різдво - 25 грудня, Новий рік - 31 грудня, щорічно, в присутності матері ОСОБА_2 , з 11 години до 15 години, за місцем проживання матері Коростень АДРЕСА_2 до 27 січня 2026 року в присутності матері, в подальшому без присутності матері;
Зобов`язано ОСОБА_2 не пізніше ніж за три години до передбаченого графіком побачення з дитиною повідомляти ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку чи доступними мессенджерами про виникнення поважних обставин, за яких зустріч батька з дитиною є неможливою (хвороба дитини, перебування на лікуванні тощо).
Зобов`язано ОСОБА_1 не пізніше ніж за дві години до передбаченого графіком його побачення з дитиною повідомляти ОСОБА_2 засобами телефонного зв`язку чи доступними мессенджерами про намір прибути для побачення з дитиною.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме визначити наступні способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – систематичні побачення з сином ОСОБА_3 кожний вівторок та четвер з 11 години до 15 години у присутності матері.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з рішення суду в частині її обов`язку надавати дитину для побачення після 27 січня 2026 року без присутності матері, так як вважає це недоцільним, оскільки не знає як в подальшому дитина буде реагувати на окреме знаходження без матері.
Додає, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Станом на даний час батько ніяким чином не цікавиться ні здоров`ям дитини, ні його інтересами, розвитком.
Також судом не враховано малолітній вік дитини та відсутність контакту батька із сином тривалий час, а тому раптовий відрив дитини від матері може зашкодити інтересам дитини та її психологічному стану.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що він не цікавиться здоров`ям, інтересами, розвитком дитини не відповідають дійсності з огляду на наступне. По-перше, він сплачує аліменти в повному обсязі на підставі судового наказу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/4831/23 від 03.08.2023 року, заборгованість у нього відсутня. Окрім того, він сплачував аліменти на утримання їх дитини у добровільному порядку ще до подання судового наказу на примусове виконання. Він добросовісно виконує свій обов`язок щодо матеріального утримання дитини.
По-друге, у зв`язку з тим, що в них з відповідачкою погіршились відносини, вона не надавала йому можливості бачити дитину і брати участь у її вихованні. Коли він намагався побачити дитину та приходив за її місцем проживання, ОСОБА_5 викликала поліцію і безпідставно обвинувачувала його в домашньому насильстві. Про його спроби побачити дитину і безпідставне складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчить рішення Коростенського міськрайонного суду по справі №279/5527/23 від 09.10.2023 року, яким провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. З метою не повторення подібних випадків і безпідставного звинувачення в домашньому насильстві, коли він намагався побачити сина і спробував реалізовувати свої права батька, він і звернувся до суду з метою чіткого визначення днів і годин, способів участі у вихованні дитини, оскільки дитина починає використовуватись ОСОБА_6 як спосіб маніпуляції ним.
Звертає увагу суду, що 27 січня 2026 року дитині виповниться три роки. Якщо апелянтом буде забезпечено дотримання того графіку побачень і участі дитини як визначено в рішенні суду першої інстанції, то після 27 січня 2026 року дитина адекватно та спокійно буде реагувати на окреме знаходження без матері в присутності батька. Позивач в жодному разі не буде діяти всупереч інтересів дитини і якщо дитина буде мати бажання знаходитись в присутності матері при їх побаченнях, то бажання дитини буде виконаним, але на перше місце будуть поставлені виключно інтереси та потреби дитини.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Від позивача – ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача – адвокат Рупс В.О. надіслала заяву, в якій просила провести судове засідання без участі відповідача та її представника.
Від органу опіки та піклування Виконавчого комітету Коростенської міської ради також до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. 
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 16 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 11 липня 2023 року (а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане повторно 11 липня 2023 року (а.с.7).
Із відповіді №137/15-09 від 24 серпня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався до органу опіки та піклування Виконавчого комітету Коростенської міської ради з приводу вирішення питання щодо його участі у вихованні малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Повідомлено про неможливість вирішення органом опіки та піклування вказаного спору, запропоновано в судому порядку визначити способи участі батька у вихованні дитини (а.с.12).
Сторони спільно не проживають, а їх спільний син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом із матір`ю, що не заперечується сторонами. 
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради «Про вирішення спору між батьками щодо участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 » органом опіки підтримано рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2023 року та визначено наступні способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_2 у кожну першу та третю неділю щомісячно, з 11 години до 15 години, у присутності матері ОСОБА_2 , з врахуванням режиму дня дитини до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;
- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_2 у кожну другу та четверту суботу щомісячно, з 11 години до 15 години, у присутності матері ОСОБА_2 , з врахуванням режиму дня дитини до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;
- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожні вівторок, середа, четвер з 11.00 до 15.00 години в присутності матері на період до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;
- побачення з малолітнім сином у День народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_4 , щорічно, в присутності матері ОСОБА_2 , з 11 години до 15 години, за місцем проживання матері АДРЕСА_2 до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;
- систематичні побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у святкові дні, а саме: Різдво - 25 грудня, Новий рік - 31 грудня, щорічно, в присутності матері ОСОБА_2 , з 11 години до 15 години, за місцем проживання матері Коростень АДРЕСА_2 до 27 січня 2026 року в присутності матері, в подальшому без присутності матері.
Визначаючи вищевказані способи участі батька у вихованні малолітнього ОСОБА_3 суд першої інстанції врахував вік дитини (11 місяців) та стан її здоров`я, стосунки, які склалися між сторонами, принцип рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька проводити час разом із сином та вважав за доцільне встановити адаптивний період участі батька у вихованні сина та спілкуванні з сином (у присутності матері). 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України, яка кореспондується із частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. 
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних й світових історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
Колегія суддів зауважує, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Водночас, відновлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком перебуває у площині належного виконання обома батьками своїх обов`язків з виховання дитини.
Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У справі, яка переглядається, установлено, що між сторонами справи – батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує спір щодо участі батька у вихованні сина, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку.
Орган опіки та піклування Коростенської міської ради у наданому до суду апеляційної інстанції висновку підтримав встановлені рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2023 року способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач не надала, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування батька з дитиною, що є предметом спору у цій справі, порушує інтереси дитини та дії позивача негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я сина.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який, встановлюючи порядок участі батька у вихованні малолітнього сина, взяв до уваги поведінку батька, спрямовану на участь у вихованні та житті сина, врахував вік дитини та стан її здоров`я, закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування із дитиною та на участь у її вихованні, встановив відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права батька на спілкування з сином, необхідність спілкування дитини як із батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, дійшов обґрунтованого висновку про можливість визначення такого способу участі батька у виховані та спілкуванні з дитиною.
Також вірним є висновок суду першої інстанції щодо необхідності встановлення адаптивного періоду для проведення побачень та зустрічей батька із сином до 27 січня 2026 року в присутності матері, в подальшому без присутності матері. Такий адаптивний період сприятиме поступовому встановленню емоційного контакту батька із сином. 
Доводи апеляційної скарги щодо недоцільності здійснення побачень батька із сином після 27 січня 2026 року без присутності матері у зв`язку із малолітнім віком дитини, відсутністю контакту батька із сином тривалий час, можливою непередбачуваною реакцією сина на окреме знаходження без матері є необґрунтованими.
Суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.
Колегія суддів наголошує, що у справах, що виникають зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.
При вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційних напружених відносин між батьками дитини та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.
Судам необхідно враховувати загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, надавати ретельну оцінку низці факторів, які залежно від обставин відповідної справи можуть відрізнятися.
При вирішенні питання щодо участі того з батьків, хто проживає окремо, у вихованні та спілкуванні з дитиною необхідно пам`ятати, що у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною.
Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, у кожній конкретній справі суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.
Суд наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.
Установлення обмеження батькові та дитині у безперешкодному спілкуванні та налагодженні психоемоційного контакту між ними шляхом проведення зустрічей виключно у присутності матері чи представників органу опіки та піклування повинно ґрунтуватися на беззаперечних доказах можливого негативного впливу батька на виховання дитини, формування її як особистості, на її безпеку та повноцінний розвиток. Мотиви такого обмеження не можуть базуватися лише на бажанні матері, виходячи з конфліктних ситуацій та неприязних стосунків між дорослими.
У цій справі ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду доказів на підтвердження висновку про те, що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні.
Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно присутністю матері не в повній мірі сприятиме реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.
Крім цього, відповідач не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу контакту батька і дитини на нормальний розвиток дитини, порушення інтересів дитини, у визначеному судом порядку, на звернення до суду з відповідним позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні сина.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2023 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25 жовтня 2024 року.

Головуючий                                 Судді