ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/12452/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/12452/24 (головуючий суддя першої інстанції - Лозицька І.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «Н-ТРАНС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області; Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          В С Т А Н О В И В :
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №160/12452/24 визнано протиправними та скасовано рішення комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області №10801351/36276261 від 28.03.2024 року, №11002104/36276261 від 03.05.2024 року, № 11002103/36276261 від 03.05.2024 року, №11002105/36276261 від 03.05.2024 року про відмову в реєстрації податкових накладних; зобов`язано ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні №4 від 25.02.2024 року, №3 від 18.03.2024 року, №2 від 12.03.2024 року та №1 від 07.03.2024 року, які складена ТОВ «ФІРМА «Н-ТРАНС» датами їх подання.
Стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір в рівних частинах у загальному розмірі 12112,00 грн..

09.09.2024 року представник позивача подав заяву до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, якою просив ухвалити додаткове судове рішення у справі №160/12452/24 про стягнення з відповідачів на користь ТОВ «ФІРМА «Н-ТРАНС» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/12452/24 заяву задоволено частково.
Стягнуто на користь ТОВ «Фірма «Н-ТРАНС» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просив додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм процесуального права. Апелянт вказує, що розмір зазначених витрат на правничу допомогу у даній справі є неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, не є доведеним належними, допустимими та достатніми доказами.
Представник позивача подав відзив на скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, переглядаючи додаткове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до заяви надано наступні документи:
- копія договору про надання правової допомоги від 07.04.2023 року №5;
- копія рахунку-фактури від 30.08.2024 року № 35; 
- копія платіжної інструкції № 185 від 02.09.2024 року;
- копія акту виконаних робіт (наданих послуг) від 09.09.2024 року № 24/09/9/1.
Також в матеріалах справи наявний ордер на надання правової допомоги адвокатом Федорчук К.Ю. (а.с.150 т.1). 
Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегія суддів зазначає, що вказана справа розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 КАС України без  участі  сторін,  додаткових пояснень та доказів у сторін судом не витребовувалось.
Отже, наданими доказами не підтверджено в повному обсязі обґрунтованість та фактичний обсяг витрат позивача на правничу допомогу у цій справі.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що вартість розміру  допомоги є надто завищеною, оскільки спірні правовідносини вже врегульовані у рішеннях за наслідком розгляду аналогічних справ, вчинення адвокатом дій в межах цієї справи не зайняло великої кількості часу.
З огляду на зазначене, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Таким чином, зважаючи на предмет спору, складність адміністративної справи, яка не є складною та яка розглянута судом першої в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи принцип співмірностітазадоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. з кожного відповідача.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/12452/24 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                   23 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/12452/24 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.     

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко