Справа № 991/12326/24
Провадження №11-сс/991/829/24
Слідчий суддя: ОСОБА_1 
Головуючий: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
 
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
 
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року                                                                         м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого                                  ОСОБА_2 ,
суддів                                          ОСОБА_3 , 
                                                ОСОБА_4 , 
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29.10.2024 про повернення його скарги на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, 
ВСТАНОВИЛА:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29.10.2024 скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, - повернуто; відмовлено у відкритті провадження за вимогою скарги ОСОБА_7 про визнання протиправною бездіяльність директора НАБУ.
Слідчим суддею було встановлено, що заява про злочин ОСОБА_6 була отримана працівниками НАБУ 10 вересня 2024 року. Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, уповноважена особа НАБУ, не пізніше 24 годин після отримання (подання) заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язана внести відповідні відомості до ЄРДР, обов`язок щодо внесення відомостей у цьому випадку мав бути виконаний не пізніше 11 вересня 2024року.
Відтак десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності тривав з 12 вересня 2024 року по 21 вересня 2024року включно. Однак зі скаргою до Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 звернувся 29 жовтня 2024 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку.
Доводи в обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження бездіяльності слідчий суддя відхилив, оскільки ОСОБА_6 не зазначив конкретні обставини, які завадили йому своєчасно звернутися зі скаргою до слідчого судді, а лише формально послався на воєнний стан та стан здоров`я.
2. Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, незаконність, необґрунтованість та невмотивованість ухвали, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі прохає ухвалу слідчого судді скасувати; постановити нову, якою поновити йому строк на звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ; визнати бездіяльність уповноваженої особи НАБУ яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, викладених у заяві від 10.09.2024; зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві від 10.09.2024.
Апелянт зазначає, що відмовляючи у поновленні строку на звернення зі скаргою, слідчий суддя не врахував практику Верховного суду з цього питання, яка скеровує суддів уникати надмірного формалізму у трактуванні процесуального законодавства. Вважає твердження слідчого судді про недоведеність поважності пропуску строку на оскарження такими, що не відповідають дійсності, адже внаслідок бойових дій його домоволодіння зазнало значних пошкоджень, що підтверджується актом обстеження житла від 22.09.2023. Слідчий суддя не з`ясував чи мав скаржник можливість звернутись зі скаргою вчасно через відсутність електропостачання та доступу до комп`ютера.
Крім того апелянт зазначає, що слідчий суддя в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, крім повернення його скарги, відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 про визнання протиправної бездіяльності директора НАБУ, тобто іншої особи, чим порушив його право на звернення до суду.
3. Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибув, в апеляційній скарзі прохав судовий розгляд здійснювати за його відсутності.
Представники НАБУ та САП належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили (а.п. 28, 31, 33-34).
Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників судового провадження.
4. Мотиви суду.
Заслухавши доповідь головуючого, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК та ч.1 ст.304 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо є поданою після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. За статтею 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.
Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений статтею 115 КПК України. Зокрема строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями (ч. 1). При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку (ч. 3).
Беручи до уваги вимоги ч.1 ст.214 КПК України, а також положення ч.5 ст.115 КПК України, десятиденний строк для подання скарги на оскарження бездіяльності, передбаченої ч. 1 ст. 303 КПК України, починається з дня, наступного за тим, в який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей про вчинення злочину у Єдиного реєстру досудових розслідувань, а, отже, настають підстави для звернення до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України.
Зі скарги ОСОБА_6 та матеріалів апеляційного провадження вбачається, що 10 вересня 2024 року ним на адресу директора НАБУ засобами електронного зв`язку із застосуванням КЕП була скерована заява про вчинення головою Барвінківського районного суду Харківської області - ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, проте, відомості за такою заявою до ЄРДР внесені не були. 
З огляду на положення ч.1 ст.304 КПК України перебіг строку на оскарження зазначеної бездіяльності розпочався з дня, наступного за тим, в який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей про вчинення злочину у Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто з 12.09.2024. В свою чергу, останнім днем строку на звернення до слідчого судді з відповідною скаргою було 21.09.2024. Втім зі скаргою до слідчого судді ВАКС апелянт звернувся лише 29.10.2024.
Порушуючи перед слідчим суддею ВАКС питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності посадових осіб НАБУ, ОСОБА_6 послався на воєнний стан в Україні, а також на стан здоров`я, який перешкодив йому вчасно реалізувати право на оскарження бездіяльності, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Наведені ОСОБА_6 доводи слідчий суддя не вважав поважними, наслідками чого стало застосування слідчим суддею положень п.3 ч.2 ст. 304 КПК України - повернення скарги особі, яка її подала. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками слідчого судді та зазначає, що під поважними причинами пропуску строку, слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
ОСОБА_6 в апеляційній скарзі посилається на те, що перешкодою для своєчасного звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність НАБУ є запроваджений в Україні правовий режим воєнного стану та те, що його будинок та господарські споруди зазнали пошкоджень, а матеріальна шкода дотепер не відшкодована. На підтвердження чого надав копію акта обстеження житла від 22.09.2023. Зазначає, що саме через ці обставини у нього могли виникнути проблеми із доступом до комп`ютера, що й ускладнило своєчасне звернення зі скаргою до слідчого судді. 
Втім, на переконання колегії суддів, наведені апелянтом доводи щодо поважності причини пропуску строку не виправдовують пропуск процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на оскарження бездіяльності, а надані ОСОБА_6 матеріали не свідчать про наявність об`єктивних обставин, які б обумовлювали неможливість реалізувати процесуальне право у визначений законодавцем строк. 
Щодо посилання апелянта, як на причину пропуску строку на звернення зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, на запроваджений в Україні правовий режим воєнного стану, колегія суддів констатує, що запровадження правового режиму воєнного стану безсумнівно, суттєво ускладнило, а подекуди унеможливило повноцінне функціонування у багатьох сферах життя. Втім, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання особою процесуальних прав і обов`язків як учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Посилання апелянта на практику Верхового Суду, яку мав би врахувати слідчий суддя при розгляді його скарги, відхиляються колегією суддів як нерелевантні до даних правовідносин, оскільки наведені судові рішення постановлені Касаційним адміністративним судом у справах адміністративної юрисдикції. 
Водночас, стала судова практика Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду скеровує учасників кримінального провадження на те, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій (постанова Касаційного кримінального суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 585/2494/18 https://reyestr.court.gov.ua/Review/107023971; ухвала Касаційного кримінального суду від 12 червня 2023 року у справі № 362/4597/22 https://reestr.court.gov.ua/Review/111460494).
В даному випадку можливо було б врахувати факт звернення ОСОБА_6 із скаргою на бездіяльність посадових осіб НАБУ до слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва, яка ухвалою від 28.10.2024 у справі № 760/26642/24 була йому повернута як така, що подана до неналежного суду. Втім з тексту зазначеної ухвали, що розміщений у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до суду 22 жовтня 2024, тобто також із значним пропуском строку на оскарження бездіяльності, який закінчився ще 21 вересня 2024 року ( https://reestr.court.gov.ua/Review/122607899 ).
Саме по собі запровадження правового режиму воєнного стану, наявність у апелянта захворювань, пов`язаних із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідності ІІ групи з 2004 року, а також факт пошкодження житла у вересні 2023 року не пояснюють, що безпосередньо унеможливило своєчасне звернення до слідчого судді у проміжку часу з 12.09.2024 (дати початку строку на оскарження бездіяльності уповноваженої особи НАБУ) по 29.10.2024 (дати звернення до слідчого судді ВАКС), в тому числі шляхом скерування означеної скарги до суду через систему «Електронний суд».
Колегія суддів під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 бере до уваги, що апелянтом на надано доказів впливу стану здоров`я апелянта на можливість своєчасно звернутись зі скаргою до слідчого судді, а також доказів відсутності енергопостачання та зв`язку, що унеможливило б своєчасне спрямування скарги через систему «Електронний суд». Що стосується доданої апелянтом сканкопії акта обстеження житла від 22.09.2023, то через незадовільну якість такої копії, неможливо встановити будь-які відомості, наведені в даному акті, крім дати його складання, а тому не вбачається за можливе встановити ані дату пошкодження житла (яка, виходячи із дати акта, не може бути пізнішою ніж 22.09.2023), ані характер пошкоджень.
Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що слідчий суддя мав з`ясувати чи була у скаржника можливість звернутись зі скаргою вчасно через відсутність електропостачання та доступу до комп`ютера, оскільки такий довід не відповідатиме загальним засадам кримінального провадження. Згідно з принципом змагальності, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, в той час як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ст.22 КПК). В свою чергу принцип диспозитивності полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ст. 27 КПК).
Виходячи із викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про не доведення ОСОБА_6 поважності причин пропуску ним строку на оскарження бездіяльності та з прийнятим слідчим суддею рішенням про повернення скарги на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.
Щодо доводу апелянта про те, що слідчий суддя обмежив його у праві на звернення до суду внаслідок відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 про визнання протиправної бездіяльності директора НАБУ, про що зазначено в резолютивній частині оскаржуваної ухвали від 29.10.2024, то колегія суддів, дослідивши наведений довід апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Резолютивна частини ухвали слідчого судді складається із двох абзаців: «Скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, - повернути ОСОБА_6 » та «Відмовити у відкритті провадження за вимогою скарги ОСОБА_7 про визнання протиправною бездіяльність директора НАБУ».
За змістом мотивувальної частини цієї ухвали слідчим суддею було досліджено матеріали скарги ОСОБА_6 та встановлено підстави для її повернення, що і відображено у пункті 1 її резолютивної частини. Будь-яке згадування в тексті ухвали відомостей або обставин щодо скарги ОСОБА_7 - відсутнє. Відтак, на переконання колегії суддів, очевидним є те, що абзац другий резолютивної частини ухвали слідчого судді від 29.10.2024 є технічною помилкою, яка не впливає на суть прийнятого слідчим суддею рішення та яка за заявою учасника судового провадження або за власною ініціативою слідчого судді може бути виправлена в порядку, передбаченому ст. 379 КПК. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів, дотримуючись вимог ст.404 КПК України, оцінивши у сукупності матеріали апеляційного провадження та співставивши їх із доводами апеляційної скарги, дійшла висновку, що ухвала слідчого судді від 29.10.2024 відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а апеляційна скарга не містить доводів, які б могли переконати колегію суддів у протилежному.
Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29 жовтня 2024 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                  ОСОБА_2 

Судді                                                                         ОСОБА_3 

ОСОБА_4