ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 листопада 2024 року 	м. Дніпро	справа № 331/1137/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чабаненко С.В. (доповідач),
                               суддів:  Білак С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Вінницький області Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2024 року у справі №331/1137/24 (головуючий суддя першої інстанції – Світлицька В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Кієнка Сергія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною  та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
          
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Кієнка С.О., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 010882 від 13.01.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. 
Скасовано постанову серії БАД № 010882 від 13.01.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини справи та не прийнято до уваги доводи відповідача. Оскаржувана постанова винесена в межах та у спосіб, визначені чинними процесуальним законодавством, а лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ ТС008446 є сертифікованим та використовувався відповідачем відповідно до норм закону.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку статті 286 КАС України.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 010882 від 13 січня 2024 року, прийнятою інспектором взводу № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Кієнко С.О., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн..
Зі змісту постанови вбачається, що 06 січня 2024 року о 14 год. 53 хв. на А/Д М-30 377 км / Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Якушинці, керуючи ТЗ в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49, с. Якушинці, рухався зі швидкістю 82 км/год, чим перевищив дозволену швидкість на 32 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС008446.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення на користь позивача зазначив, що відповідач не надав суду доказів, що підтверджують правомірність його постанови та доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху. Надані відповідачем фотознімки є неналежним доказом, не підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не спростовують позицію позивача.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
За приписами п.12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год..
Населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52; (пункт 1.10 ПДР). Дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах (підрозділ 5 розділу 33 ПДР).
Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 82 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 32 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam ІІ ТС008446. 
Стосовно фотознімків, які містяться в матеріалах справи та на які посилається апелянт, колегія суддів зазначає про таке.
На фотознімках, які зроблені приладом ТruСаm ІІ ТС008446 (який відповідає вимогам технічної документації на вимірювач відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29945, чинного до 19.12.2024 року) зафіксовано номерний знак автомобіля позивача НОМЕР_1 та фотознімок автомобілю, який рухався зі швидкістю 82 км/год згідно показів приладу, дата 06.01.2024 року, час 14:53:15 та координати розташування автомобілю (широта: 49°15'06.0"N довгота: 28°21'48.2"E), швидкість якого вимірювалась на відстані 156,0 м від приладу.
Перевіркою відомостей з гугл карти, встановлено згідно заданих координат (широта: 49°15'06.0"N довгота: 28°21'48.2"E) місце розташування автомобілю знаходиться на автодорозі М-12, а не автодорозі М-30, як вказано в оспорюваній постанові, та в стороні від забудованої території населеного пункту.
Суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що з наданих фотознімків не можливо прослідкувати, де знаходиться автомобіль позивача, відсутня прив`язка до місцевості, зокрема, що це населений пункт.
Жодного доказу наявності дорожніх знаків 5.49, 5.50, 5.51, 5.52, в зоні дії яких перебував автомобіль позивача, суду не надано.
А тому апеляційний суд вважає, що вказані фотознімки, які були долучені відповідачем, та як зазначає сам скаржник, були покладені в основу спірної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не є належним доказом, у розумінні ст.ст.72-77 КАС України та не приймаються до уваги.
Згідно із частиною 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Натомість, відповідачем порушено вимоги ст.ст. 73, 77 КАС України та належним чином не доведено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та не надано належним та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції.
Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність винесення постанови серії БАД № 010882 від 13 січня 2024 року.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням вимог ст. 247 КУпАП про наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення, позовні вимог про визнання оскаржуваної постанови протиправною не підлягали задоволенню.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Вінницький області Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2024 року в адміністративній справі №331/1137/24 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2024 року в адміністративній справі №331/1137/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко