ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4898/24                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 жовтня 2024 року                                                                                  м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В.В.,
                                     суддів: Ганечко О.М., Сорочка Є.О.,
                                
розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування висновків, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - треті особи), в якій просила: 
- визнати протиправним та скасувати висновок комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань виплати одноразової грошової допомоги від 27.01.2024 №37, яким відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168;
- визнати протиправним та скасувати висновок комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення одноразової грошової допомоги від 07.12.2023 №25, у частині призначення одноразової грошової допомоги тільки матері ОСОБА_3 та батьку ОСОБА_2 ;
- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву позивача із документами про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) чоловіка ОСОБА_4 , пов`язаної із захистом Батьківщини з урахуванням висновків суду.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано висновок комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань виплати одноразової грошової допомоги від 27.01.2024 №37, яким відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168.
Зобов`язано комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 із документами про призначення одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) чоловіка ОСОБА_4 , пов`язаної із захистом Батьківщини з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та просить відмовити у задоволенні позову. 
Доводи апелянта аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та обґрунтовані зокрема тим, що на момент відпрацювання висновку про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та опрацювання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України від 07.12.2023 № 987-ОС «Про виплату одноразової грошової допомоги» зміни до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині виплати одноразової грошової допомоги жінці (чоловіку), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили не були опубліковані та не набрали законної сили.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно положень ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).
13 травня 2023 року з ОСОБА_4 стався груповий нещасний випадок (загибель та поранення) під час виконання ним обов`язків військової служби відповідно до вимог частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Поранення, яке призвело до смерті, Так, пов`язане із захистом Батьківщини.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки від 04.01.2024 №08/12 близькі родичі загиблого ОСОБА_4 є батько: ОСОБА_2 , 1954 року народження та мати: ОСОБА_3 , 1955 року народження.
Згідно висновку від 07.12.2023 №25 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» членам сім`ї загиблого військовослужбовця сержанта ОСОБА_4 , розглянувши подані заявниками документи, комісія дійшла висновку про призначення в установленому порядку одноразової грошової допомоги: матері - ОСОБА_3 в розмірі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень) 00 копійок, батьку - ОСОБА_2 в розмірі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень) 00 копійок. Відповідно до пункту 10 Інструкції 383 виплату ОГД здійснити поетапно в наступному порядку 3 000 000 (три мільйони гривень) 00 копійок виплатити в рівних частках, по 1 500 000 (одному мільйону п`ятсот тисяч гривень) 00 копійок на кожну вищезазначену особу та залишок не виплаченої суми ОГД - 12 000 000 (дванадцять мільйонів гривень) 00 копійок, на протязі 40 місяців, починаючи з наступного місяця після виплати першої частини ОГД, щомісячно рівними частками по 150 000 (сто п`ятдесят тисяч гривень) 00 копійок на кожну вищезазначену особу.
Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 у справі №744/614/23, яке набрало законної сили 05.12.2023, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Семенівська міська рада Чернігівської області; Семенівська державна нотаріальна контора; ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 , - задоволено повністю. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_1 , у період часу з 27 липня 2016 року по 13 травня 2023 року.
Водночас, згідно висновку від 27.01.2024 №37 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» членам сім`ї загиблого військовослужбовця сержанта ОСОБА_4 , розглянувши подані заявником документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні ОСОБА_1 частини ОГД відповідно до абзацу четвертого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в зв`язку з тим, що ОГД вже було призначено в повному обсязі батькам сержанта ОСОБА_4 відповідно до висновку комісії №25 від 07.12.2023 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.12.2023 №987-ОС «Про виплату одноразової грошової допомоги» безпосередньо до моменту звернення з заявою ОСОБА_1 щодо призначення частини ОГД.
Листом №09.1/Л-24-55 від 29.01.2024 відповідач повідомив позивача, що на засіданні ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань виплат одноразової грошової допомоги (далі - Комісія) було розглянуто її заяву та документи щодо призначення частини одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), визначеної пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі ПКМУ 168) та відповідно до пункту 7 Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 ПКМУ 168, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2022 № 383, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні ОГД, з підстав визначених абзацом четвертим пункту 2 ПКМУ 168, а саме: якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, зазначеному
в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. До моменту подання позивачем заяви щодо призначення ОГД, на підставі висновку Комісії №25 від 07.12.2023, за результатами розгляду заяв батьків сержанта ОСОБА_4 , від 01.12.2023 їм було призначено ОГД в розмірі 15 000 000,00 грн в рівних частинах, та в порядку поетапності вже здійснено виплату 1/5 частини ОГД, а решта суми ОГД (4/5 від призначеної суми) виплачуються рівними частками щомісячно відповідно до графіку виплати ОГД затвердженого наказові начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.12.2023 № 987-ОС «Про виплату одноразової грошової допомоги». В зв`язку з зазначеним у Комісії відсутні правові підстави і повноваження для вирішення питання щодо перерозподілу суми за вже призначеним ОГД, яке було призначено близьким родичам загиблого військовослужбовця на підставі представлених документів до моменту подання заяви позивачем з цього питання. 
Враховуючи вказані висновки протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що абзацом четвертим пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та триває досі.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 24.10.2023 у справі №744/614/23, яке набрало законної сили 05.12.2023, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Семенівська міська рада Чернігівської області; Семенівська державна нотаріальна контора; ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 , - задоволено повністю. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_1 , у період часу з 27 липня 2016 року по 13 травня 2023 року (а.с.11-12).
При цьому, відповідачем згідно висновку від 27.01.2024 №37 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» членам сім`ї загиблого військовослужбовця сержанта ОСОБА_4 , розглянувши подані заявником документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні ОСОБА_1 частини ОГД відповідно до абзацу четвертого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в зв`язку з тим, що ОГД вже було призначено в повному обсязі батькам сержанта ОСОБА_4 відповідно до висновку комісії №25 від 07.12.2023 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.12.2023 №987-ОС «Про виплату одноразової грошової допомоги» безпосередньо до моменту звернення з заявою ОСОБА_1 щодо призначення частини ОГД.
Абзацом четвертим пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо виплати саме у повному розмірі одноразової грошової допомоги особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема батькам загиблого військовослужбовця.
Згідно з висновком від 07.12.2023 №25 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» членам сім`ї загиблого військовослужбовця сержанта ОСОБА_4 , розглянувши подані заявниками документи, комісія дійшла висновку про призначення в установленому порядку одноразової грошової допомоги: матері - ОСОБА_3 в розмірі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень) 00 копійок, батьку - ОСОБА_2 в розмірі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень) 00 копійок. Відповідно до пункту 10 Інструкції 383 виплату ОГД здійснити поетапно в наступному порядку 3 000 000 (три мільйони гривень) 00 копійок виплатити в рівних частках, по 1 500 000 (одному мільйону п`ятсот тисяч гривень) 00 копійок на кожну вищезазначену особу та залишок не виплаченої суми ОГД - 12 000 000 (дванадцять мільйонів гривень) 00 копійок, на протязі 40 місяців, починаючи з наступного місяця після виплати першої частини ОГД, щомісячно рівними частками по 150 000 (сто п`ятдесят тисяч гривень) 00 копійок на кожну вищезазначену особу (а.с.33-36).
Тобто станом на 27.01.2024 були відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 в призначенні частини саме ОГД на підставі абзацу четвертого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в зв`язку з тим, що ОГД вже було призначено в повному обсязі батькам сержанта ОСОБА_4 відповідно до висновку комісії №25 від 07.12.2023.
Оцінюючи твердження апелянта щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає, що засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).
Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Так, стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів № 11 та № 14, 04.11.1950, визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 52).
Відповідно до п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.
В контексті викладеного вище, суд попередньої інстанції аргументовано задовольнив позовні вимоги частково шляхом визнання протиправним та скасування висновку комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань виплати одноразової грошової допомоги від 27.01.2024 №37, яким відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, та зобов`язавши комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 із документами про призначення одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) чоловіка ОСОБА_4 , пов`язаної із захистом Батьківщини з урахуванням висновків суду.
Апеляційна скарга відповідача не містить жодних інших обґрунтувань, ніж ті, які були зазначені у відзиві на позовну заяву, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій та були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення, яке, на переконання колегії суддів, є законним та прийнято з дотриманням норм матеріального права.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку за наслідками розгляду даного спору.
Стосовно клопотання ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.
На підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
При цьому, згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Так, з метою отримання послуг з професійної правничої допомоги позивачка звернулася до адвоката - ОСОБА_5 , а на підтвердження понесення судових витрат надав: копію договору про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцію до прибуткового касового ордера, ордер.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Колегія  суддів погоджується з тим, що з огляду на наведені вище обставини, внаслідок апеляційного розгляду справи позивач була вимушена понести витрати на професійну правничу допомогу.
Водночас, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, складність справи, зміст відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання позивача підлягає задоволенню частково шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування висновків, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року - залишити без змін.
Клопотання ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.  
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн (дві тисячі грн нуль коп.).
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           О. М. Ганечко

                                                                                                    Є. О. Сорочко