П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/16254/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Н.В.   
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
28 листопада 2024 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,  щодо обмеження  пенсії максимальним розміром, з 01.03.2023 та 01.06.2023;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, здійснити перерахунок пенсії  з 01.03.2023 та 01.06.2023, без обмеження  пенсії максимальним розміром.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду  від 05 червня 2024 року, позов задоволено:
-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2023 та з 01.06.2023;
-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованої пенсії з 01.03.2023 та з 01.06.2023 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою Верховного суду від 08.07.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ГУ ПФУ у Вінницькій області.
В подальшому, відповідач звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення суду від 20 березня 2024 року, у якій останній просить роз`яснити рішення суду в частині того, у відповідності до якого Закону необхідно здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованої пенсії з 01.03.2023 та з 01.06.2023 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням виплачених сум,- відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-УІ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чи згідно Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 заяву задоволено: роз`яснено, що при виконанні рішення Вінницького обласного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №120/16254/23 слід здійснити виплату нарахованої пенсії з 01.03.2023 та з 01.06.2023 без обмеження її максимальним розміром відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким  роз`яснити, що пенсія ОСОБА_1 , яка призначена згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". підлягає обмеженню.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що задля уникнення неоднозначного тлумачення та усунення суперечок щодо розуміння резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2024 під час виконання, необхідно роз`яснити рішення суду.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.
Ч.1 ст.254 КАС України визначено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Згідно з ч.2 ст.254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Так, в п.19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року “Про судове рішення” в адміністративній справі зазначено, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. За загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.
Верховний Суд України в своїй ухвалі від 13.07.2016 р. (справа № 21-452іп16) вказав, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду-це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Виходячи із системного тлумачення даної норми, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому КАС України.
Тобто, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
У заяві про роз`яснення судового рішення не зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість такого рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.
Як вбачається із заяви про роз`яснення судового рішення, відповідач просить роз`яснити у відповідності до якого Закону необхідно здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованої пенсії з 01.03.2023 та з 01.06.2023 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням виплачених сум,- відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-УІ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чи згідно Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Суд першої інстанції роз`яснив, що при виконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №120/16254/23 слід здійснити виплату нарахованої пенсії з 01.03.2023 та з 01.06.2023 без обмеження її максимальним розміром відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто суд першої інстанції задовольнив заяву про роз`яснення судового рішення та обрав саме такий спосіб роз`яснення, який був запропонований відповідачем.
Однак, як свідчить зміст в апеляційної скарги, відповідач вважає, що при роз`ясненні судового рішення, суд першої інстанції повинен був вказати, що пенсія ОСОБА_1 , яка призначена згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", підлягає обмеженню.
Надаючи правову оцінку таким доводам відповідача, колегія суддів вказує на наступне.
За змістом статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №3668-VI на який також посилається суд першої інстанції, встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим вказаним Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності зазначеним Законом.
Поряд з цим, абзацом другим вказаного пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності зазначеним Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений зазначеним Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону № 1058-IV та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
Таким чином, вищевказана норма визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Однак, як свідчить зміст відзиву на позовну заяву, відповідач стверджуючи, що пенсія позивача досягла максимального розміру, що відповідно до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №3668-VI виключає подальший її перерахунок, здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 та з 01.06.2023.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться  до незгоди з рішенням суду  від 20.03.2024 у справі №120/16254/23 та містять ознаки його оскарження.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається апелянт, не є підставами для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 254, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.