ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/19935/23                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 грудня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді:                                                        Чаку Є.В., 
суддів:                                                                            Єгорової Н.М., Кучми А.Ю.
за участю секретаря                                                         Дудин А.С.                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про  визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі,-
                                                            ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ (по особовому складу цивільного захисту) «Про звільнення із служби ОСОБА_1 » №110, виданий Державною службою України з надзвичайних ситуацій 01.03.2023;
-визнати протиправним та скасувати наказ (по особовому складу цивільного захисту) «Про кадрові питання» №59, виданий Державною службою України з надзвичайних ситуацій 01.03.2023;
-поновити на службі цивільного захисту у Державній службі України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 з 02.03.2023.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  повністю  задовольнити позов. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2024 року визначено наступний склад колегії суддів у даній справі: головуючий суддя Чаку Є.В., судді Єгорова Н.М. та Коротких А.Ю.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
До початку судового розгляду справи суддя Коротких А.Ю. подав заяву про самовідвід з огляду на положення частини 1 статті 36 КАС України.
          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року заяву судді Коротких А.Ю. про самовідвід задоволено. Відведено суддю Шостого апеляційного адміністративного суду Коротких А.Ю. від участі у розгляді справи № 320/19935/23.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2024 року визначено новий склад колегії суддів у даній справі: головуючий суддя Чаку Є.В., судді Єгорова Н.М. та Кучма А.Ю.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як свідчать матеріали справи, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 602-р, яке оголошено наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 25.06.2014 № 320, ОСОБА_1 призначено на посаду заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій. 
25.03.2015 наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій (по особовому складу цивільного захисту) №165 оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 242-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій» та генерал-майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , відповідно до пунктів 79, 80 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, зараховано у розпорядження Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій. 
Позивач оскаржив розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 242-р  до суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2018 у справі                           № 826/7297/15, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019, визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 242-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій», поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 26.03.2015, а також стягнуто на його користь з Державної служби України з надзвичайних ситуацій середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2015 по 16.05.2018 у розмірі 463 583,48 грн.
25.03.2020 Державною службою України з надзвичайних ситуацій прийнято наказ (по особовому складу цивільного захисту) № 106 «Про звільнення зі служби ОСОБА_1 », яким генерал-майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , колишнього заступника голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, який перебуває у розпорядженні Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, на підставі доповідної записки директора Департаменту персоналу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, звільнено зі служби цивільного захисту у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 2 (за віком) з правом носіння форменого одягу.
Не погоджуючись з  вказаним наказом та звільненням, позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 у справі                           № 640/9388/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ (по особовому складу цивільного захисту) «Про звільнення ОСОБА_1 із служби» Державної служби України з надзвичайних ситуації № 106 від 25.03.2020; поновлено на службі цивільного захисту у Державній службі України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 з 26.03.2020.
На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 826/7297/15, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1255, яке оголошено наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 21.10.2021 № 428, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 25.03.2015.
Водночас розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1259-р, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій» з 28.08.2017 у зв`язку з досягненням ним граничного віку перебування на службі за пунктом 2 частини другої статті 106 Кодексу цивільного захисту України.
21.10.2021 Державною служби України з надзвичайних ситуацій прийнято наказ (по особовому складу цивільного захисту) № 429 «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України», яким оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1259-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій», та генерал-майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 зараховано у розпорядження Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 28.08.2017.
Не погоджуючись із розпорядженням про звільнення за пунктом 2 частини другої статті 106 Кодексу цивільного захисту України та наказом про оголошення розпорядження, позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1259-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій». Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 21.10.2021 № 429 (по особовому складу) «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 21.10.2021. Стягнуто з Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.10.2021 по 21.09.2022 в сумі 93 366, 20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023, яка залишено без змін постановою Верховного Суду від 14.11.2024, апеляційні скарги Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Кабінету Міністрів України задоволено. Скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2022 та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
01.03.2023 наказом ДСНС «Про виконання рішення суду» №109 ОСОБА_1 поновлено на службі цивільного захисту у ДСНС з 26.03.2020.
01.03.2023 наказом ДСНС «Про звільнення зі служби ОСОБА_1 » №110 ОСОБА_1 вирішено «вважати звільненим із служби цивільного захисту за п. 176 підпунктом 2 (за віком), з 28.08.2017».
01.03.2023 наказом ДСНС «Про кадрові питання» №59 (по особовому складу) ОСОБА_1 вирішено вважати таким, який з 28.08.2017 виключений з кадрів ДСНС.
Позивач, не погоджуючись з вказаним наказом та звільненням з посади, звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини третьої статті Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» керівник центрального органу виконавчої влади та його заступники є державними службовцями.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України «Про державну службу».
Посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців (ст.  6 Закону України «Про державну службу»).
Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади: зокрема, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України та їх заступників.
Згідно ч.1 п. 1 ч.2 ст. 34 Закону України «Про державну службу» призначення на посаду державного службовця здійснюється безстроково, крім випадків, визначених цим та іншими законами України.
Строкове призначення на посаду здійснюється у разі призначення на посаду державної служби категорії "А" - на п`ять років, якщо інше не передбачено законом, з правом повторного призначення без обов`язкового проведення конкурсу на ще один строк або переведення на рівнозначну або нижчу посаду до іншого державного органу.
Відповідно до п. 7 ч.1 ст 83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється: у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом.
Особливості проходження служби цивільного захисту врегульовані Кодексом цивільного захисту України (далі - КЦЗ).
Згідно ч.1 ст. 101 КЦЗ служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Пунктом 3 ч.1 ст. 105 КЦЗ передбачено, що граничний вік перебування на службі цивільного захисту встановлюється: для осіб вищого начальницького складу - до 60 років.
Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 106 КЦЗ контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на службі.
Аналогічні положення закріплені у підпункті 3 пункту 16 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (далі - Положення).
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що Законом України «Про державну службу» та Кодексом цивільного захисту України фактично встановлений граничний вік для перебування на посаді заступника голови ДСНС. Із досягненням такого віку закон безальтернативно пов`язує припинення відповідної служби на відповідній посаді (окрім випадку залишення на службі понад граничний вік до п`яти років).                    Судом встановлено, що між головою ДСНС України Болотських М.В. та генерал-майором служби цивільного захисту, директором Департаменту організації заходів цивільного захисту апарату ДСНС ОСОБА_1 , було укладено контракт №56/13 про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту ДСНС України. 
Вказаний контракт набув чинності з 10.07.2013, та укладений до 28.08.2017. 
28.08.2017 позивачу виповнилось 60 років, у зв`язку з чим контракт з ним було розірвано.
У пункті 4 Контракту передбачено, що не пізніш як за 2 місяці до закінчення строку дії контракту сторони зобов`язуються повідомити одна одну про намір укласти контракт на новий строк. 
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо укладення з позивачем нового контракту.          
Згідно п. 17 Положення  №593  особи рядового і начальницького складу, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній посаді, визнані придатними за станом здоров`я для проходження служби, на їх прохання можуть бути залишені за рішенням Голови ДСНС, керівника (начальника) органу чи підрозділу цивільного захисту на службі понад граничний вік перебування на службі цивільного захисту до п`яти років.
Пунктом 18 Положення №593 передбачено, що особам рядового і начальницького складу за рішенням голови ДСНС (керівника (начальника) органу чи підрозділу цивільного захисту) строк служби може бути продовжено повторно до п`яти років, а особам начальницького складу, які проходять службу в навчальних закладах та наукових установах цивільного захисту і мають науковий ступінь або вчене звання, - до десяти років у випадках, що визначаються МВС.
Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутнє рішення голови ДСНС (керівника (начальника) органу чи підрозділу цивільного захисту) про продовження строку служби позивача на займаній посаді понад граничний вік повторно.           На момент досягнення граничного віку позивачем, головою ДСНС також не приймалися рішення про залишення ОСОБА_1 на службі цивільного захисту понад граничний вік.
Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, визнаються позивачем та вже було встановлено судами під час розгляду справ між цими ж учасниками, зокрема №640/9388/20, №640/34930/21, а тому не можуть бути предметом доказування в силу положень ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
          В апеляційній скарзі позивач зазначив, що його звільнено без можливості надати будь-які письмові пояснення або надати документи, без допуску до виконання своїх службових обов`язків, без урахування неодноразового волевиявлення щодо бажання проходити службу цивільного захисту.
Згідно пункту 175 Положення №593 перед звільненням особи рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту (крім осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, призначення (звільнення) яких здійснюється Кабінетом Міністрів України) безпосередні або прямі керівники (начальники) проводять з нею індивідуальну бесіду.
В даному випадку звільнення позивача з посади здійснювалося Кабінетом Міністрів України, а тому вимоги пункту 175 Положення на спірні правовідносини не розповсюджується.          Так, п. 1 ч.7 статті 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»           передбачено, що Кабінет Міністрів України призначає на посаду державних секретарів міністерств, керівників та заступників керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, відповідно до законодавства про державну службу.
Пунктом 12 Положення про ДСНС передбачено, що голова ДСНС має заступників, у тому числі одного першого, які призначаються на посаду та звільняються з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра внутрішніх справ.
Отже питання призначення на посаду та звільнення з посади заступника голови ДСНС належить до компетенції Кабінету Міністрів України.          З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1259-р, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій» з 28.08.2017 у зв`язку з досягненням ним граничного віку перебування на службі за пунктом 2 частини другої статті 106 Кодексу цивільного захисту України.
Вказане розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1259-р станом на час розгляду даної справи є чинним.
З урахуванням вказаного розпорядження від 20.10.2021 № 1259-р відповідачем  01.03.2023 видано накази №110 «Про звільнення зі служби ОСОБА_1 » з 28.08.2017 та № 59 (по особовому складу).
Щодо доводів позивача про неодноразові звернення до відповідача з вимогою поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови ДСНС та продовжити несення служби цивільного захисту, колегія суддів зазначає наступне.
У матеріалах справи наявні звернення позивача щодо продовження несення служби цивільного захисту на посаді заступника голови ДСНС.
При цьому зі зверненням щодо продовження служби цивільного захисту понад граничний вік на інших посадах позивач не звертався.
Крім того у матеріалах справи відсутні  докази на підтвердження прибуття до ДСНС, як запропоновано позивачу відповідачем, для вирішення питання можливого проходження подальшої служби понад граничний вік перебування на службі цивільного захисту з метою, зокрема, встановлення наявності високої професійної підготовки, досвіду практичної роботи на займаній посаді, визнання придатним за станом здоров`я для проходження служби та, відповідно, бути залишеним на службі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем вжито всіх заходів з метою вирішення питання про залишення позивача на службі понад граничний вік перебування на службі цивільного захисту, незважаючи на відсутність у нього такого обов`язку.
За весь час перебування у розпорядженні голови ДСНС позивач, для організації вирішення питання подальшого проходження служби цивільного захисту, окрім виконання рішень суду про поновлення позивача на посаді заступника голови ДСНС, до ДСНС не прибував.
Матеріали справи не містять доказів направлення головою ДСНС подання до Кабінету Міністрів України про продовження несення служби цивільного захисту на посаді заступника голови ВСНС понад граничний вік.           Враховуючи те, що контракт про проходження служби з позивачем розірвано, а новий про продовження служби понад граничний вік не укладено; розпорядження Кабінету Міністрів України про поновлення позивача на посаді в матеріалах справи відсутнє; рішення голови ДСНС про продовження несення служби понад граничний вік в матеріалах справи відсутнє, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування спірних наказів та відповідно задоволення позовних вимог позивача.
Доводи позивач про невиконання рішень Окружного адміністративного суду 16.05.2018, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019, постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.11.2020 справі №826/7297/15, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді з 25.03.2015; постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №640/9388/20, яким ОСОБА_1 поновлено на службі з 26.03.2020, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, оскільки предметом спору у цій адміністративній справі є правомірність/протиправність наказів №110 від  01.03.2023 та №59 від     01.03.2023 про звільнення позивача зі служби цивільного захисту. 
Невиконання відповідачем судових рішень має розглядатись судами в порядку, передбаченому     статтею 383 КАС України в рамках відповідних судових справ, а не в межах цих правовідносин.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.
          Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В даному випадку доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
          Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
 ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 06 грудня 2024 року.

Головуючий суддя:                                                      Є.В. Чаку

          Судді:                                                                        Н.М. Єгорова

                                                                                          А.Ю. Кучма