ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10997/24 Справа № 180/1634/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,
за участі секретаря судового засідання – Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024року, –

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі – АТ «Марганецький ГЗК» в якому виклав вимоги про стягнення з відповідача на його користь 245 000,00грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.
Позовні вимоги заявник обґрунтовував тим, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. Оглядом МСЕК від 09 лютого 2024року у зв`язку професійним захворюванням йому встановлено 65% втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Вважав, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його постійно турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги, потреба у постійному стаціонарному лікуванні. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у 245 000,00грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024року позовні вимоги  ОСОБА_1  задоволено частково.
Стягнуто з АТ «Марганецький ГЗК» на користь  ОСОБА_1  130 000,00грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Марганецький ГЗК», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклало вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги і не дослідив факт укладення 19 грудня 2023року між АТ «Марганецький ГЗК» та  ОСОБА_1  договору про добровільне відшкодування моральної шкоди. Відповідач на виконання цього договору добровільно перерахував позивачу 05 січня 2024року 12422,37грн з утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Тобто, на момент звернення позивача до суду, моральна шкода була йому відшкодована в повному обсязі. Позивачем зазначений договір не оскаржувався та не доведено наявність вини відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив її залишити без задоволення, а рішення – без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 15 років 09 місяців 29 днів працював на підприємстві відповідача АТ «Марганецький ГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів (а.с.16).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК № 2 м. Кривого Рогу від 09 лютого 2024року, ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких: 20% – ХОЗЛ; 40% – радикулопатія; 5% – туговухість. Потреба у медичній та соціальній допомозі та встановлено третю групу інвалідності (а.с.20).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 січня 2024року встановлено причини виникнення професійного захворювання: отруєння хімічними речовинами, у тому числі аерозолі переважно фіброгенної дії, важкість праці, шум. Робоче місце відноситься до 3 класу 2 ступені у відповідності з Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості праці, затвердженою наказом МОЗ України від 08 квітня 2014року № 248 (а.с.15-19).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків – стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 65%. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди в розмірі 130000,00грн.

Проте, апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 19 грудня 2023року між АТ «Марганецький ГЗК» та  ОСОБА_1  укладено договір про добровільне відшкодування моральної шкоди (а.с.38).

Пунктом 1 цього договору визначено, що  ОСОБА_1 , моральну шкоду від втрати здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих від час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», оцінює в розмірі 12 422,37грн.

Моральна шкода, яка завдана ОСОБА_1 внаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК» за цим договором відшкодовується одноразово (пункт 2 договору від 19 грудня 2023рок).

Згідно пункту 4 договору АТ «Марганецький ГЗК» в строк до 09 січня 2024року сплачує ОСОБА_1 в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди за цим договором, грошові кошти в сумі, яка залишається до виплати після утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору, з передбаченої у цьому договорі суми розміру моральної шкоди, яка зазначена в пункті 1 цього договору, а саме 10 000,00грн, шляхом безготівкового перерахування вищезазначеної суми на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 5 договору при виконанні АТ «Марганецький ГЗК» усіх своїх зобов`язань за цим договором, моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань фізичної особи колишнього працівника АТ «Марганецький ГЗК»  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок роботи в шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», вважається відшкодованою у повному обсязі.

На виконання умов пункту 4 вказаного договору, 05 січня 2024року АТ «Марганецький ГЗК» перерахував позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 422,37грн з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, що підтверджується платіжними інструкціями №№ 59696, 59697, 59698 від 05 січня 2024року (а.с.39,40,41).

Отже, умови та порядок відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності в результаті професійного захворювання визначені сторонами вищезазначеним договором. Договір підписаний сторонами, таким чином позивач висловив своє волевиявлення щодо порядку відшкодування моральної шкоди та його розміру. Зазначений договір ніким не оспорений. Наявність волевиявлення учасників правочину не заперечується.

Перелік захворювань, зазначених при проходженні МСЕК відповідає переліку захворювань, зазначених в договорі про відшкодування моральної шкоди.

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи.

Повторне відшкодування моральної шкоди за таких же обставин діючим законодавством не передбачено. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом).

Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020року у справі № 641/8857/17.

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про повторне стягнення з відповідача моральної шкоди.

Посилання позивача на те, що договір про добровільне відшкодування моральної шкоди було укладено 19 грудня 2023року, тобто раніше, ніж комісією з розслідування причин професійного захворювання було складено акт 10 січня 2024року та встановлено МСЕК втрату працездатності 09 лютого 2024року, а також не враховано всі захворюваня – є безпідставними. У договорі зазначено ті ж самі захворювання та відповідні їм діагнози, що були враховані при проходженні МСЕК. Крім того, діючим законодавством не заборонено виплату моральної шкоди у зв`язку з професійними захворюваннями до остаточного висновку МСЕК при наявності інших медичних документів.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 2, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).

Щодо розподілу судових витрат.

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Марганецький ГЗК» за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 1 950,00грн.

Оскільки позивач  ОСОБА_1  звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, то сплачений АТ «Марганецький ГЗК» судовий збір в розмірі 1950,00грн слід компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» – задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024року – скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я – відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 950,00грн компенсувати Акціонерному товариству «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2024року.

Судді: