Справа № 309/2772/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       30 жовтня 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів : Кожух О.А., Собослоя Г.Г.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області 30 листопада 2023 року у складі судді Лук`янової О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
встановив :

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позов мотивовано тим, що з 08 вересня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою. Позивач зазначає, що вже більше року ведення сторонами спільного господарства та сумісного проживання припинено, позивачкою до суду подано заяву про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу донька сторін знаходиться на повному утриманні матері. Позивач також зазначає, що відповідач жодним чином не допомагає утримувати їхню з позивачкою доньку, інших утриманців не має, є підприємцем, що говорить про його стабільний високий дохід, а тому має можливість утримувати свою доньку.
З огляду на викладене, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 1/2 всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову до суду.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн.щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 09 серпня 2023 року. Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання по судовим витратам.
На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не проживає спільно зі своєю матір`ю – позивачкою у справі ОСОБА_2 , так як навчається в Ужгородському інституті культури і мистецтв, а тому проживає самостійно у м.Ужгороді, окремо від позивачки, яка перебуває на сезонних роботах на території Чеської Республіки. Окрім того, апелянт вказує на те, що він в добровільному порядку перераховує кошти на утримання доньки. 
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи встановлено, що з 08 вересня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області  від 10 жовтня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Встановлено, що неповнолітня дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю – ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_1 визнав позов про розірвання шлюбу та не оскаржував тієї обставини, що неповнолітня дитина проживає не з ним, а з матір`ю – ОСОБА_2 (а.с.35).
Ст.51 Конституції Українитаст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року 2833 грн.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року 3196 грн.
Відповідач є інвалідом 3-ої групи з загальним захворюванням (а.с.17).
Так, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 1/2 всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову до суду.
У суді першої інстанції у своєму відзиві на позовну заяву відповідач частково визнав позов та зазначив, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн.
У додаткових поясненнях на позовну заяву позивач просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без його участі. 
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Задовольняючи частково позов та визначаючи розмір аліментів на утримання дитини щомісячно у розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд першої інстанції врахував інтереси дитини та вищезазначені вимоги закону.
Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.
Доводи апеляційної скарги про те, що донька сторін ОСОБА_3 не проживає спільно зі своєю матір`ю, так як навчається в Ужгородському інституті культури і мистецтв, а тому проживає самостійно у м. Ужгороді не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі жодним доказом не підтверджені.
Посилання апелянта на те, що він в добровільному порядку перераховує кошти на утримання доньки також жодним належним та допуститим доказом не підтверджено. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 30 жовтня 2024 року.
Головуючий :
Судді: