ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 р. 	Справа № 480/3750/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Шаповал М.М.) від 15.07.2024 року по справі № 480/3750/24
за позовом Головного управління ДПС у Сумській області
до ОСОБА_1 
про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Сумській області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача податковий борг у сумі 33705,83 грн, а саме:
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30189,33 гривень;
- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 2496,50 гривень;
- з адміністративних штрафів та інших санкцій загальною сумою 1020 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачкою обліковується податковий борг, визначений контролюючим органом за результатами перевірки, який виник у зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені законом строк та розмірі грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі № 480/3750/24 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) податковий борг в загальній сумі 33705,83 грн, що складається:
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30189,33 грн, (отримувач ГУК Сумська область, Глухівська територіальна громада, 11010500, розрахунковий рахунок UА438999980333199341000018560, код отримувача 37970404, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998);
- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 2496,50 грн (отримувач ГУК Сумська область, Глухівська територіальна громада, 11011001, розрахунковий рахунок UА718999980313060137000018001, код отримувача 37970404, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998);
- з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 1020 грн (отримувач Сумська область, Глухівська територіальна громада, 21081103, розрахунковий рахунок UА848999980313040106000018560, код отримувача 37970404, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998). 
Позивач не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що перевіряючими не було враховано, що під час проведення перевірки було надано пояснення-заяву (30.03.2023 року вх. № 79996/6) про неможливість надання первинних документів у зв`язку з затопленням місця їх зберігання, а отже посилаючись на п. 44.5 ст. 44 ПК України контролюючий орган повинен був надати термін 90 діб для відновлення втрачених документів. Вказує, що ГУ ДПС у Сумській області відмовило в наданні терміну 90 днів для відновлення втрачених документів не зазначивши при цьому в Акті перевірки про причини такої відмови взагалі. Звертаємо увагу на незаконність проведення самої документальної не виїзної позапланової перевірки більше чим через 3 роки після припинення підприємницької діяльності - 27.07.2020 року. Вказує, що жодної з підстав для проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 на час її проведення не було, а тому сама перевірка є незаконною та проведена з явними порушеннями чинного законодавства.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі № 480/3750/24 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до даних Інформаційної системи "Податковий блок" перебувала на обліку, як фізична особа-підприємець у Головному управлінні ДПС у Сумській області з 02.07.2013 по 27.07.2020.
Відповідно до розрахунку податкової заборгованості, сформованого в інформаційній картці платника податків інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ІКПП ITC) "Податковий блок", у відповідачки наявний податковий борг на загальну суму 33705,83 грн, з них: 27377,42 грн (основний платіж), 3757,79 грн - (штрафна санкція) та 2570,62 грн (пеня).
Податкові зобов`язання сформовані з: податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500) в сумі 30189,33 грн, з них: 25271,92 грн (основний платіж), 2527,19 грн (штрафна санкція) і 2390,22 грн (пеня); з військового збору, що сплачується, фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11011001) в сумі 2496,50 грн, з них; 2105,5 грн (основний платіж), 210,6 грн (штрафна санкція) та 180,4 грн (пеня); з адміністративних штрафів та інших санкцій (код бюджетної класифікації 21081103) на суму 1020 грн (штрафна санкція).
На підставі наказу № 1086-кп від 11.11.2022 Головного управління ДПС у Сумській області, відповідно до пп. 20.1 ст. 20, п.75.1 ст. 75, п. п. 78.1.7 п. 78, ст. 79 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 17.07.2020.
Проведеною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 вимог податкового та іншого законодавства, а саме: 
- п. 177.2, п.п.177.4.5, п.п. 177.4.6 п.177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України - в результаті занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 48673,46 грн у тому числі за 2017 р. - на суму 17335,39 грн за 2018 р. - на суму 12316,56 грн, за 2019 р. - на суму 11862,32 грн, за 2020 р. - на суму 7159,19 грн;
- п. 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті занижено військовий збір на загальну суму 14211,92 грн, у тому числі за 2017 р. - на суму 1172,58 грн, за 2018 р. - на суму 13039,34 грн;
- п. 44.3, п. 44.4 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, в результаті незабезпечення зберігання та надання на перевірку первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків зборів, ведення яких передбачено законодавством.
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Сумській області відповідачці нараховане податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування відповідно до прийнятого податкового повідомлення-рішення № 505518282404 від 27.07.2023, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 25271,92 грн, та нарахована штрафна санкція на суму 2527,19 грн.
Відповідно до ст. 129 ПК України за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, відповідачу була нарахована пеня на загальну суму 2390,22 грн по податковому повідомленню-рішенню № 505518282404 від 27.07.2023.
Розмір несплаченого податкового боргу за даним податковим повідомленням-рішенням складає 25271,92 грн (основний платіж), 2527,19 грн (штрафна санкція) та 2390,22 грн (пеня).
Крім того, на підставі зазначеного акту відповідачу нараховане податкове зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування відповідно до прийнятого податкового повідомлення-рішення № 505418282404 від 27.07.2023, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 2106 грн, та нарахована штрафна санкція на суму 210,6 грн.
Відповідно до ст. 129 ПК України за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, відповідачу була нарахована пеня на загальну суму 180,40 грн по податковому повідомленню-рішенню № 505418282404 від 27.07.2023.
Розмір несплаченого податкового боргу за даним податковим повідомленням-рішенням складає 2105,5 грн (основний платіж), 210,6 грн (штрафна санкція) та 180,4 грн (пеня).
На підставі зазначеного акту відповідачу нараховане податкове зобов`язання з адміністративних штрафів та інших санкцій відповідно до прийнятого податкового повідомлення - рішення № 505318282404 від 27.07.2023, яким нарахована штрафна санкція на суму 1020 грн.
Розмір несплаченого податкового боргу за цим податковим повідомленням-рішенням складає 1020 грн (штрафна санкція).
На вищезазначені акт перевірки відповідачем до Головного управління ДПС у Сумській області надано заперечення (вх. ГУ № 16912/6 від 11.07.2023).
Згідно висновку Головного управління ДПС у Сумській області від 24.07.2023 № 92/18-28-24-04-07/1908816086 за результатами розгляду зазначеного заперечення відповідача зазначено, що документальною позаплановою перевіркою з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 27.07.2020 встановлено порушення фізичною особою ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.
Крім того, відповідачу виставлено вимогу від 21.09.2023 № 0004817-1303-1828.
Враховуючи те, що суму податкового боргу в добровільному порядку сплачено не було, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами. На момент звернення до суду податковий борг складав 33705,83 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що сума податкового боргу відповідача складає 33705,83 грн, підтверджується матеріалами справи, не сплачена в добровільному порядку, доказів скасування податкової вимоги не подано, у зв`язку з чим наявні підстав для стягнення податкового боргу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Так, ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Пеня, визначена пп. 129.1.1., 129.1.2 п. 129.1 ст. 129.1та ПК України нараховується на суми грошового зобов`язання (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Положеннями пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Приписами пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачу було надіслано, зокрема, податкову вимогу від 21.09.2023 № 0004817-1303-1828 рекомендованим поштовим відправленням на податкову адресу ОСОБА_1 . Згідно інформації зазначеної про причини повернення поштового відправлення, рекомендований лист не вручений з підстав: «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Також суд зазначає, що з часу виставлення податкової вимоги податковий борг не переривався. Доказів його сплати відповідачем на час розгляду справи в суді першої інстанції не надано. При цьому, податковий борг відповідача підтверджений матеріалами справи, зокрема обліковою (інтегрованою) карткою платника податків та розрахунком податкового боргу.
Що стосується посилання апелянта на допущення контролюючим органом порушень, які мали місце як під час призначення перевірки, так і під час її проведення, колегія суддів зазначає, що вимогами заявленого позову є стягнення податкового боргу, а предметом доказування є обставини, що свідчать про наявність підстав з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, у той час як питання правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення та дотримання процедури проведення перевірки не може бути предметом доказування у межах цієї справи, оскільки воно не є предметом спору.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом України в постанові від 19 лютого 2019 року справа № 824/399/17-а (провадження № К/9901/53274/18).
При цьому, згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до п. п. 56.1, 56.2, 56.12, 56.15, 56.18 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З матеріалів справи судом встановлено, що за результатами перевірки складено акт документальної позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства від 23.06.2023 № 4313/18-28-24-04/1908816086/126, на підставі вищезазначеного акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: № 505518282404, № 505418282404, № 505318282404, з вище вказаних податків, згідно яких донараховано основний платіж, застосовано штрафні санкції та нарахована пеня відповідно до ст. 129 ПК України.
Відповідачем надавалися заперечення на акт перевірки та за результатом їх розгляду був складений висновок від 24.07.2023, згідно якого, з урахуванням наданих завірених копій первинних документів, висновок акту перевірки від 23.06.2023 р. викладено в редакції, зазначеній у висновку від 24.07.2023 р.
В свою чергу, податкові повідомлення-рішення прийняті по результатам перевірки, відповідачем не оскаржувались ні в адміністративному ні в судовому порядку. Так само не оскаржувалася відповідачем і податкова вимога.
На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі № 480/3750/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Катунов    І.М. Ральченко