23.09.24
33/812/418/24

Миколаївський апеляційний суд

Справа № 33/812/418/24                Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП                суддя Подзігун Г.В.
               Суддя апеляційного суду
               Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року                                                 м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря                – Вірченко Є.С.,
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності        – ОСОБА_1 ,
захисника                                – Бондарєва Р.С.,
прокурорів                                – ОСОБА_2 , Артеменко Р.В.

розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2024 року якою
ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Барановичі Республіки Білорусь, працює заступником начальника управління освіти Миколаївської міської ради, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн.

21.03.2024 р. на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, які постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.04.2024 р. об`єднані в одне провадження в порядку ст. 36 КУпАП.
Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення № № 127, 129, 131, 133 від 19.03.2024 р., ОСОБА_1 , будучи заступником начальника управління освіти Миколаївської міської ради та будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 Закону, а також суб`єктом правопорушення, відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжила жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинила дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видала та підписала накази про преміювання начальника управління освіти Миколаївської міської ради ОСОБА_4 у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2022 року, внаслідок чого ОСОБА_1 самостійно підписала накази, якими нараховано премії за високі показники в роботі її безпосередньому керівнику та особі, з якою вона пов`язана відносинами прямого підпорядкування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП
Крім цього, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення № № 126, 128, 130, 132 від 19.03.2024 р., ОСОБА_1 , будучи заступником начальника управління освіти Миколаївської міської ради та будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі – Закон) відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 Закону, а також суб`єктом правопорушення, відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не вжила жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила безпосереднього керівника чи інший визначений законом орган, у даному випадку Миколаївську міську раду, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, а саме видання та підписання листів, які стали підставою для видання наказів про преміювання начальника управління освіти Миколаївської міської ради ОСОБА_4 у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2022 року, внаслідок чого ОСОБА_1 самостійно підписала накази, якими нараховано премії за високі показники в роботі її безпосередньому керівнику та особі, з якою вона пов`язана відносинами прямого підпорядкування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бондарєв Р.С. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Захисник наголошує на тому, що суддею місцевого суду не надано належної оцінки тим обставинам, що листи, про які стверджується в протоколах та постанові суду, не були підставою для видання наказів про преміювання начальника управління освіти Миколаївської міської ради, оскільки питання розміру та можливості виплати премії начальнику управління освіти Миколаївської міської ради розглянуто та визначено міським головою, ще до складання відповідних листів та наказів.
Крім того, в матеріалах справи листи від 26.08.2022 № 12950/13.01.01-06/14, від 23.09.2022 р. № 14223/13.01.01-06/14, від 20.10.2022 р. № 15741/13.01.01-06/14, від 23.11.2022 р. № 18195/13.01.01-06/14 мають додаток, а саме довідку щодо нарахування заробітної плати за серпень-листопад 2022 року начальника управління освіти Миколаївської міської ради та заступників начальника управління, яка підготовлена головним бухгалтером та яка містить інформацію про розмір премії начальника та заступників управління освіти Миколаївської міської ради.
Вказані розміри премій викладені головним бухгалтером після відповідного їх розгляду та встановлення міським головою, що вкотре підтверджує, що ОСОБА_1 не визначала розміру премії, а отримувала інформацію про такий розмір від головного бухгалтера.
Наведене, на думку сторони захисту, дає підстави чітко стверджувати, що ОСОБА_1 виконувала технічну функцію забезпечення належного діловодства в установі та жодним чином не брала участь у визначенні, ініціюванні, погодженні та встановленні стимулюючих виплат начальнику управління освіти Миколаївської міської ради, що в свою чергу повністю виключає наявність конфлікту інтересів чи будь-який приватний інтерес.
Суддею місцевого суду також не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_5 , виклад пояснень якого не містять основних свідчень, які досліджувались в ході судового засідання, зокрема стосовно питання чи могла будь-яким органом та посадовою особою реалізована процедура встановлення стимулюючих виплат без їх встановлення та погодження міським головою та всупереч порядку, визначеного рішенням ВК ММР від 03.05.2022 № 315p., на що останній чітко та ствердно відповів, що ні, оскільки без розгляду та встановлення міським головою ані заробітні плати, ані стимулюючі виплати у вигляді премій, не могли бути визначені та виплачені.
Захисник також відзначає, що ОСОБА_1 не визначала розміру премії свого безпосереднього керівника та не приймала рішення на користь керівника, оскільки не мала дискреційних повноважень, а лише отримувала інформацію про вказаний розмір від головного бухгалтера виходячи з наявного обсягу фонду оплати праці та після визначення такого розміру міським головою. Крім того, підписання наказу про преміювання в даному випадку свідчить про технічну функцію забезпечення належного діловодства в установі, оскільки розмір премії начальника управління освіти був розглянутий та визначений міським головою ще до видання відповідного наказу.
При цьому, визначені та затверджені міським головою премії ОСОБА_1 , щодо яких начальником управління освіти Миколаївської міської ради видано наказ про преміювання, абсолютно не свідчать про майнову вигоду, оскільки отриманий розмір премій свідчить про її зменшення та встановлення на рівні з особами, що займають аналогічні посади.
Втім, суддя місцевого суду, як і орган, який складав протокол, не посилаються, та матеріали справи не містять, жодного факту або належного доказу, який би підтверджував «зацікавленності отримання додаткового матеріального заохочення у вигляді премії, лояльне ставлення з боку керівника та уникнення його негативної реакції в подальшому», а наводять лише безпідставні припущення.
На думку захисника, суддя місцевого суду та орган, що складав протокол, безпідставно посилались на Методичні рекомендацій НАЗК № 2 від 12.01.2024 р., оскільки вони створені та опубліковані після відповідних обставин, викладених у протоколі, що, у відповідності до ст. 58 Конституції України, свідчить про неможливість їх врахування та застосування у даній справі.
Крім того, звертає увагу на те, що Миколаївський апеляційний суд у постанові від 03.06.2024 р. у справі № 490/208/24, розглядаючи справу за аналогічним предметом та досліджуючи той самий порядок встановлення стимулюючих виплат, встановив, що підписуючи та направляючи на погодження міському голові службові записки, а також видаючи накази про нарахування премії, в тому числі і собі особисто, правопорушник діяв в спосіб та в межах законодавства. Конфлікт інтересів в зазначеному випадку не виникає, оскільки у особи відсутні дискреційні повноваження щодо встановлення та визначення розміру премії, яка йому буде нарахована.

Заслухавши доводи сторони захисту на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією – це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП – за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.
Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
За змістом ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Так, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення № № 127, 129, 131, 133 від 19.03.2024 р., ОСОБА_1 , будучи заступником начальника управління освіти Миколаївської міської ради та будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 Закону, а також суб`єктом правопорушення, відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжила жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та вчинила дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видала та підписала накази про преміювання начальника управління освіти Миколаївської міської ради ОСОБА_4 у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2022 року, внаслідок чого ОСОБА_1 самостійно підписала накази, якими нараховано премії за високі показники в роботі її безпосередньому керівнику та особі, з якою вона пов`язана відносинами прямого підпорядкування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП
Також, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення № № 126, 128, 130, 132 від 19.03.2024 р., ОСОБА_1 , будучи заступником начальника управління освіти Миколаївської міської ради та будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі – Закон) відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 Закону, а також суб`єктом правопорушення, відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не вжила жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила безпосереднього керівника чи інший визначений законом орган, у даному випадку Миколаївську міську раду, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення, а саме видання та підписання листів, які стали підставою для видання наказів про преміювання начальника управління освіти Миколаївської міської ради ОСОБА_4 у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2022 року, внаслідок чого ОСОБА_1 самостійно підписала накази, якими нараховано премії за високі показники в роботі її безпосередньому керівнику та особі, з якою вона пов`язана відносинами прямого підпорядкування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

На підтвердження вказаних обставин органом, який складав протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією – Управлінням стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надано наступні докази: витяг з наказу № 525-к від 14.04.2003 р., посадову інструкцію заступника начальника управління освіти Миколаївської міської ради, Положення про управління освіти Миколаївської міської ради, Положення про преміювання працівників управління освіти Миколаївської міської ради, копію попередження про спеціальні обмеження, встановлені для посадових осіб місцевого самоврядування законодавчими актами України, пов`язані з прийняттям на службу та їх проходженням, копії листів про преміювання ОСОБА_6 в період з серпня-листопад 2022 року, копії наказів про встановлення щомісячного преміювання ОСОБА_6 в період з серпня по листопад 2022 року, копії наказів ОСОБА_6 про преміювання ОСОБА_1 з серпня по листопад 2022 року, відомості про нарахування та виплату заробітних плат за 2022 рік, письмові пояснення ОСОБА_1 .

Так, відповідно витягу наказу № 525-к від 14.04.2003 р. ОСОБА_1 – головного спеціаліста управління освіти переведено на посаду заступника начальника управління освіти, як обрану за конкурсом.
Згідно розпорядження Миколаївського міського голови від 07.08.2020 р. № 220рк, ОСОБА_1 , заступнику начальника управління освіти Миколаївської міської ради присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, як такій, що успішно відпрацювала на займаній посаді понад 2 роки з 01.08.2020 р.
Відповідно попередження від 05.05.2016 р. ОСОБА_1 повідомлена про обмеження, встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції», пов`язані з прийняттям на службу та її проходженням.
Положенням про управління освіти Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2020 р. № 2/26 передбачено, що Управління очолює начальник управління, який призначається на посаду і звільняється з посади міським головою у порядку, визначеному законодавством. Начальник управління має заступників, які призначаються на посаду та звільняються з посади міським головою у порядку, визначеному законодавством. Начальник управління, серед іншого, вирішує питання про преміювання, службових відряджень, надання відпусток і матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, накладає дисциплінарні стягнення на працівників управління, керівників закладів освіти та інших установ, підпорядкованих управлінню.
Згідно п. п. 2.2-2.4 Положення про преміювання працівників управління освіти Миколаївської міської ради, затвердженого Начальником управління освіти – ОСОБА_6 , загальний розмір премій, що нараховуються працівникам управління освіти, визначається керівництвом управління освіти за погодженням з головою профспілкового комітету, а начальнику та заступникам начальника – за погодженням з міським головою або його заступником. Конкретний розмір премії працівників граничними розмірами не обмежується, але визначається в межах встановленого фонду оплати праці. Премія виплачується на підставі наказу керівника у визначеному розмірі працівникам, які виявили сумлінне виконання службових обов`язків, не допустили порушень трудової та виконавської дисципліни.
Згідно відповіді заступника Миколаївського міського голови за вих. № 1124/02.02.01-40/13/14/24 від 01.03.2024 р., на адресу виконавчого комітету Миколаївської міської ради від начальника управління освіти Миколаївської міської ради ОСОБА_6 та її заступників – ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з 01.01.2022 р. по час надання відповіді, не надходили повідомлення щодо наявності конфлікту інтересів.
Крім того, за клопотанням сторони захисту, судом апеляційної інстанції повторно допитано свідка ОСОБА_5 , який під час судового розгляду надав пояснення щодо порядку призначення стимулюючих виплат керівникам відповідних підрозділів Миколаївської міської ради, які, в цілому, відповідають викладеним у постанові місцевого суду, додатково зазначивши, що листи заступника управління освіти – ОСОБА_1 носили суто формальний характер. Однак, без їх складання, видання наказу про преміювання було б неможливим, оскільки суперечитиме встановленій процедурі.

Проаналізувавши наведені докази, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок судді місцевого суду про доведеність тих обставин, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника управління видала та підписала листи, які стали підставою для видання наказів про преміювання начальника управління освіти Миколаївської міської ради – ОСОБА_4 у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2022 року, після чого, ОСОБА_1 самостійно підписала накази, якими нараховано премії за високі показники в роботі її безпосередньому керівнику та особі, з якою вона пов`язана відносинами прямого підпорядкування, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання вищевказаних листів, а також вчиняла дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання вище вказаних листів та наказів про преміювання.

Враховуючи наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення про преміювання безпосереднього керівника – начальника управління освіти, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

З приводу тверджень сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не реалізовувала дискреційні повноваження, оскільки самостійно не визначала розміру премії свого безпосереднього керівника та не приймала рішення на користь керівника, оскільки не мала дискреційних повноважень, а лише отримувала інформацію про вказаний розмір від головного бухгалтера, слід зазначити, що вказані обставини не виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих правопорушень, адже їй інкримінується виключно не повідомлення про конфлікт інтересів визначеного законом суб`єкта та прийняття рішення в умовах такого конфлікту.
Водночас, дискреційність повноважень ОСОБА_1 полягала не у визначенні особисто певного розміру премії, а у самостійній оцінці діяльності безпосереднього керівника за місяць та визначенні щомісячних додаткових видів грошового забезпечення взагалі, шляхом підготовки та підписання відповідних листів, які стали підставою для подальшого складання та підписання відповідних наказів про преміювання.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу і на те, що відповідно до п. 2.4 Методичних рекомендацій НАЗК «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 21.10.2022 р. № 13, навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином мотивованим, а відтак, підстав для його скасування, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, –

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2024 року якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, – без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                 Н.В. Чебанова-Губарєва