Постанова
Іменем України
 
18 листопада 2024 року            
                                                
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/17171/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О.В., Немировської О. В.
 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»
 
на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області
 
в складі судді Карабази Н. Ф.
 
від 06 червня 2024 року
 
по справі №367/1192/24 Ірпінського міського суду Київської області
 
за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»
 
до ОСОБА_1 
 
про стягнення заборгованості
 
                                   У С Т А Н О В И В:
 
У січні 2024 року позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість за кредитом у розмірі 26 683 грн 10 коп.
 
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що                   ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27.06.2018, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послугта відповідач ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
 
На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі              10 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 37,2% річних та 74,4% на суму простроченої заборгованості.
 
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався пунктами 5.1. - 5.4. Договору, на підставі яких клієнт, шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки, після встановлення або зміни ліміту до використання підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання, який розраховується, встановлюється та переглядається Банком, виходячи з його внутрішніх процедур та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного, а інформація щодо зміни ліміту зазначається клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта та/або у Мобільному додатку.
 
Вказував, що позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, внаслідок чого у нього утворилася  заборгованість, яка після трьох місяців несплати стала простроченою прострочена та станом на 07.11.2023 заборгованість становила 26 683,10 грн, з яких: 26 683,10 сума загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що особливість проекту «monobank» - банківське обслуговування, що здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника  податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Активація картки здійснюється за допомогою мобільного додатку через смартфон клієнта, який встановлює код доступу/пін код.
 
Судом неповно з`ясовано обставини справи та не взято до уваги, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані Відповідачу саме через мобільний додаток, та такі правила є загальнодоступними на сайті Банку, та ОСОБА_1 ознайомлений саме з Умовами, які діяли на дату підписання анкети-заяви.
 
Крім того, зазначив, що лише шляхом попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку Monobankта подальше проведення банківських опрерацій, у тому числі, отримання кредиту, а тому висновок суду про відсутність доказів погодження мід сторонами істотних умов договору є помилковими.
 
Вважав, що посилання суду першої інстанції на те, що відповідач, підписавши анкету-заяву не був ознайомлений з умовами та правилами фізичних осіб є недостовірними, оскільки підтвердженням факту ознайомлення є підпис позичальника в анкеті заяві, яка подавалася до суду разом з позовною заявою.
 
Також зазначив, що суд першої інстанції помилково посилався на судову практику у справах з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», оскільки проект «monobank» не є ідентичним кредитним карткам виданим АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», так як в Правилах останнього відсутні дати прийняття Правил, дати затвердження правил, що позбавляло суди можливості визначити часовий діапазон дії таких правил чи внесення змін, та такі правила не надавалися у мобільному додатку.
 
Також судом не враховано положення п. 5.23 п. 5 Розділу 2 умов у відповідності до якого, у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за Договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів.
 
Також зазначив, що суд першої інстанції помилково посилався на судову практику Верховного Суду, висловлену у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, оскільки даний висновок зроблений щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, відносини у яких виникли на підставі договору, укладеного в письмовій формі, в той час як у даних відносинах кредитний договір укладено в електронній формі.
 
Крім того, зазначив, що суд не врахував долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості, який містить необхідну інформацію та підтверджує розмір заборгованості за кредитом. Також розрахунок заборгованості не спростовано відповідачем, в том у числі наданням контррозрахунку.
 
За вказаних обставин, просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від06 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
 
Позивач, належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 06.06.2024 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а. с. 128-129).
 
Відповідач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги позивача на рішення суду від 06.06.2024 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а. с. 128, 137-138).
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки дана справа є малозначною та ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що правовідносини виникли між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 щодо отримання останнім кредиту за проектом monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.
Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні Банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
Відповідно до п. 5.16. Розділу II Умов у разі порушення терміну сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 0,00001% річних.
 
Відповідно п. 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.
 
Як вбачається з матеріалів справи 27.06.2018 відповідач звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27.06.2018, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 в розмірі                     10 000,00 грн.
При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що Анкета-заява разом Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, про що вказано у п. 2 Анкети-заяви. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови, про що вказано у п. 3 Анкети-заяви. Крім цього ОСОБА_1 беззаперечно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.
Отже, долучена Банком до позовної заяви Анкета-заява, яка підписана відповідачем 27.06.2018, містить вказівку про те, що ОСОБА_1 ознайомлений з Умовами та правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Тобто відповідач ознайомлений з фінансовими умовами кредитування в «monobank», а отже свідчить про обов`язок відповідача зі сплати заборгованості за кредитом та про її обізнаність відносно збільшення кредиту на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення заборгованості, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних для оплати вказаної заборгованості, передбачену п. 5.23. п. 5 Розділу II Умов.
 
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1  користувався кредитними коштами та регулярно здійснював погашення заборгованості, однак останнє погашення заборгованості відбулося 20.03.2022 та 01.09.2022 частина заборгованості у розмірі 887,36 грн стала простроченою, та в подальшому, а саме 12.01.2023 простроченою вже було сума боргу 26 683,10 грн, яка станом на 07.11.2023 залишилася незмінною і заявлена банком до стягнення. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1  належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в подальшому стала простроченою.
 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на 14.01.2023 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 60 847,06 грн (а. с. 11-12).
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач на підтвердження позовних вимог не надав доказів, що сторони погодили істотні умови кредитного договору.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним з наступних підстав.
 
Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як зазначав позивач,  ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на банківську картку у розмірі 10 000,00 грн та з урахуванням положень пункту 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.
 
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості,  підписаний уповноваженою особою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження позовних вимог.
 
Колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції помилково посилався на практику у справах з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки у постанові що переглядалася Верховним Судом йшлося про те, що в Правилах АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутні дати прийняття Правил та дати їх затвердження, що позбавляло суди  можливості визначити часовий діапазон дії таких правил чи внесення змін, в той час як у даній справи встановлено, що Умови затверджувалися Рішенням Правління Банку, протоколом №23 від 21.06.2018 та діяли починаючи з 21.06.2018 по 15.08.2018, а підписуючи Анкету-заяву від 27.06.2020 відповідач не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами.
Крім того, ОСОБА_1, підписавши Анкету-заяву, погодився отримати примірник Умов і правил надання банківських послуг у мобільному додатку.
Колегія суддів також вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що з урахуванням положень пункту 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшено на суму заборгованості за Договором по відсоткам, оскільки на рахунку клієнта не вистачає власних для оплати вказаної заборгованості.
 
Крім того, з огляду на те, що збільшення кредитного ліміту в порядку п. 5.22 Розділу II Умов, на яке посилається позивач, можливе лише на прострочену заборгованість, яка з огляду на положення п. 5.16Розділу II Умов настає у разі порушення терміну сплати щомісячного платежу понад 90 днів, а розрахуноком заборгованості доведено факт виникнення прострочки понад 90 днів, з огляду на те, що останній платіж за кредитом було здійснено 20.03.2022, а загальний залишок заборгованості сформований 12.01.2023.
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 26 683,10 грн, підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки такі істотні умови погоджено між сторонами Анкетою-заявою від 27.06.2018, Умовами та правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачкою.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
 
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків та штрафу, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
 
Матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до суду позовом про визнання недійсними та неправомірними пунктів 1, 2 та 3 Заяви, укладеної з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», та у встановленому законом порядку вказані пункти визнано недійсними.
 
В матеріалах справи також відсутні належні докази, що Банком невірно здійснено розрахунок заборгованості, якими, зокрема, можуть бути висновок експерта (спеціаліста), щодо розміру нарахування відсотків та збільшення кредиту на їх розмір на підставі п. 5.22 Розділу II Умов.
 
Крім того, надана Банком виписка за картковим рахунком Відповідача, є первинним бухгалтерським документом та підтверджує обставини видачі кредиту, його розміру, а також заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку заборгованості та не спростовано контррозрахунком Відповідача.

Враховуючи те, що апеляційний суд визнав обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, апеляційна скарга підлягає задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, то за приписами ч. 13. ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.
 
З матеріалів справи вбачається, що згідно квитанції СF_65603 від 09.01.2024 за подання позовної заяви АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» сплачено судовий збір у визначеному законом розмірі - 3 028,00 грн та згідно платіжної інструкції 9595/4 від 19.09.2024 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 4 542,00 грн (том 1 а. с. 9, том 2, а. с. 117).
 
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, то відповідно й змінює розподіл судових витрат.
 
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то з ОСОБА_1 на користь  АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 7 570 грн 00 коп.
 
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
 
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
 
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» - задовольнити.
 
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2023 року - скасувати.
 
ПозовАкціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 26 (двадцять шість тисяч) грн 10 коп.
 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» судовий збір в сумі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн 00 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3                ст. 389 ЦПК України.
 
Реквізити сторін:
 
Позивач: Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», код ЄДРПОУ: 21133352; місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114, Україна. 
 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт НОМЕР_2 , виданий Ірпінським МВ УДМС України в Київській області 25.10.2012; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
 
Головуючий                                                                              О. Ф. Мазурик

Судді                                                                                              О. В. Желепа

                                                                                              О. В. Немировська