ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 211/6000/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.10.2024 року (суддя Сарат Н.О.) у справі №211/6000/24  за позовом   ОСОБА_1  до  старшого лейтенанта поліції Ключнікова Валерія Олександровича, інспектора взводу № 1 роти № 1 бат № 2 ППП у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 121 ч. 1 КУпАП,- 

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати незаконною та скасувати постанову серії БАА №4971110 від 02.09.2024 року про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн.;
- провадження у справі закрити на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що спірна постанова є незаконною, складена за відсутності для цього законних підстав, з порушенням встановленого законом порядку, а тому така постанова підлягає скасуванню. Зазначено, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.
Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.10.2024 року у задоволені позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні належні та достатні докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1  ст.121 КУпАП. Також під час розгляду  справи судом не встановлено порушення порядку розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та спірна постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин справи, невідповідність висновкам обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції порушив процесуальні строки під час розгляду справи, оскільки не надав позивачу
можливості подати відповідь на відзив у встановлені ухвалою суду строки. Крім того наданий суду відео доказ не відображає відомостей вчинення правопорушення, а тому такий доказ не може бути визначений належним та допустимим доказом. Також поліцейський який розглядав справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повідомив про права позивача вже після розгляду адміністративної справи. Зазначено, що нормами чинного законодавства не забороняється експлуатація транспортного засобу коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, а тому експлуатація такого транспортного засобу не утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП. При цьому погодження позивачем що у транспортного, яким він керував, не працює ліва фара в режимі ближнього світла було вимушеним через наявну небезпеку потрапити під ракетний обстріл на дорозі. Також позивач пояснив поліцейському, що можливо при виїзді з села на дорозі з незадовільним покриттям і перегоріла лампочка лівої фари в режим ближнього світла, але така обставина працівником поліції залишена поза увагою. 
У відзив на апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, з посиланням на те, що судом надано належну оцінку всім доказам та доводам сторін. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 02 вересня 2024 інспектором взводу 1 роти батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Ключніковим В.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БАА № 497110 по справі про адміністративне правопорушення за ч.1  ст.121 КУпАП  про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., на підставі того, що ОСОБА_1   02 вересня 2024 року о 21.20 год. керував транспортним засобом ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , в Дніпропетровській області, Криворізький район, с. Широке, траса Н-11, Новопільська ОТГ, 65 км, з непрацюючою лівою фарою в темну пору доби в режимі ближнього світла, чим порушив  п.31.4.3 «в» Правил дорожнього руху  України.
Вважаючи, що вказана постанова є протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду. 
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно з ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.п. «в» п.п.31.4.3 розділу 31 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Для умов кваліфікації порушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, з урахуванням ст. 9 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, може бути допущене як умисно так і з необережності.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Так, позивач рухався з непрацюючою лампою лівої фари автомобіля в режимі ближнього світла, що підтверджується відео доказом з боді камери, який є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, що в свою чергу спростовує доводи позивача що такий доказ не відображає відомостей вчинення правопорушення.
При цьому з такого відеозапису слідує, що сам позивач неодноразово погодився що у нього не працює ліва фара в режимі ближнього світла та не вчинив жодних дій щодо можливого усунення такої несправності на місці вчинення порушення. 
Доводи скаржника, що погодження із вчиненим порушенням було вимушеним через наявну небезпеку потрапити під ракетний обстріл на дорозі та доводи що при виїзді з села на дорозі з незадовільним покриттям і перегоріла лампочка лівої фари в режим ближнього світла, не знайшли свого підтвердження під час перегляду відеозапису. Доказів щодо підтвердження  таких доводів позивачем суду не надано. 
Посилання позивача що суд першої інстанції порушив процесуальні строки під час розгляду справи, оскільки не надав позивачу можливості подати відповідь на відзив у встановлені ухвалою суду строки, колегія суддів не приймає, оскільки судом першої розглянуто справу з урахуванням приписів ст. 286 КАС України, якою встановлено скорочені строки розгляду справи про оскарження рішень про притягнення до адміністративної відповідальності. 
При цьому позивач не зазначає які доводи або докази останній хотів надати з відповіддю на відзив, та як наслідок останні не були враховані судом першої інстанції під час розгляду справи,  та такі докази або доводи не наведені у апеляційній скарзі. 
Також слід врахувати, що з відеозапису з нагрудної камери судом встановлено, що поліцейський повідомив позивачу про його права, проте останній не заявляв жодних клопотань, зокрема, щодо необхідності скористатися правничою допомогою, відкладення розгляду справи або інше, а навпаки просив не зачитувати його права, зазначивши про погодження із вчиненим порушенням та про намір сплатити штраф за таке порушення. 
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується  із  висновком  суду  першої  інстанції, що наданими відповідачем доказами підтверджується вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. 
Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Згідно частини першої  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою  статті 272  Кодексу адміністративного судочинства України  не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення   Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.10.2024 року у справі №211/6000/24 – без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3  ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України  касаційному оскарженню не підлягає.

         Постанова складена у повному обсязі 12.12.2024 
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк