Номер провадження: 33/813/2263/24
Номер справи місцевого суду: 496/2833/24 
Головуючий у 1-й інстанції Пендюра Л. О. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       07.10.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисниці Дідик Світлани Валеріївни
розглянувши апеляційну скаргу захисниці Дідик Світлани Валеріївни
на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року
встановив:
       Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
       Судом першої інстанції встановлено, що 03 квітня 2024 року о 23.15 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, вул. Вернидуба, 62, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota Corola» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я водій відмовилась під відеозапис, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що правоохоронцями не було роз`яснено 
 ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі право скористатися юридичною допомогою, що могло змінити її дії під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що їй не було роз`яснено правові наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. Захисниця звертає увагу, що з відеозапису не убачається фіксування факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, що свідчить про відсутність у її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення та виключає протокол про адміністративне правопорушення з числа допустимих доказів. Крім того, поліцейський отримав від 
 ОСОБА_1 виключно усну відмову на пропозицію проїхати на експертизу, що на думку захисниці, є неналежним направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Апелянт звертає увагу, що відеозаписами, які міститься у матеріалах справи не зафіксовано обставин складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, що є порушенням ст. 266 КУпАП та п.8 Порядку. 
       В апеляційній скарзі захисниця також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , остання про дату, час та місце розгляду справи не повідомлялася, копію оскаржуваної постанови не отримувала, тоді як з матеріалами справи захисниця ознайомилася лише 07 серпня 2024 року. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисниця Дідик С.В. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Вислухавши ОСОБА_1 та захисницю Дідик С.В. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
       Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
       При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
       Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
       Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.
       Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
       Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
       Так, 03 травня 2024 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 04 травня 2024 року і закінчився 13 травня 2024 року.
       Як убачається з матеріалів справи, справу розглянуто  судом без участі ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови суду остання не отримувала. 07 серпня 2024 року адвокат Дідик С.В. ознайомлена з матеріалами справи, копію оскаржуваної постанови отримала під розписку, апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку подано 15 серпня 2024 року. 
       З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
       Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не заперечується факт керування   ОСОБА_1   транспортним засобом за обставин, зафіксованих та викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для висловлення на її адресу вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, також не оспорюється. Не ставить під сумнів апелянт і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються. 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.
       Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).
       Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).
       У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).
       Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).
Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).
       Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронцями були дотримані.
       Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.
       Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваного рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №470700 від 03 квітня 2024 року, відеозаписі, долученому поліцейськими до матеріалів справи.
       Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №470700 від 03 квітня 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «03 квітня 2024 року о 23 год. 15 хв. в с. Усатове вул. Вернидуба, буд. 62, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів). Від продуття алкотестера «Драгер» на місці зупинки та проходження медичного огляду на стак сп`яніння відмовилась під відеозапис «Samsung» IMEI: НОМЕР_3 », чим порушила вимоги п.2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».
Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень, у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» 
ОСОБА_1 зазначила: «З протоколом згодна. Автомобіль залишаю на місці зупинки». 
З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи, належність та допустимість якого як джерела доказу захисниця не оспорює, убачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у останньої поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Відповідаючи на запитання правоохоронців щодо вживання алкоголю, ОСОБА_1 підтвердила, що перед тим, як сісти за кермо автомобілю, вона вживала алкоголь, а саме коньяк. Установивши у водія наявність ознак алкогольного сп`яніння, існування яких ОСОБА_1 не заперечувала, поліцейський запропонував 
ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), на що водій відповідала: «Хлопці, будь ласка, не потрібно». Після чого правоохоронцями було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (проїхати на експертизу до лікаря), на що водій відмовилася. Отримавши відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, так і закладі охорони здоров`я, поліцейським було повідомлено водія, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Надалі, не заперечуючи ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 просила правоохоронців не складати адміністративні матеріали, на що поліцейські повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, та роз`яснили їй, що у тому разі, якщо за наслідками проведення зазначеного вище огляду, буде встановлено, що водій здатна надалі керувати транспортним засобом, її буде повернуто на місці зупинки і вона зможе продовжити рух автомобілем. Однак, ОСОБА_1 на таку пропозицію поліцейський відмовилася, після чого правоохоронці перейшли до складення протоколу про адміністративне правопорушення. 
Установивши та зафіксувавши, що після зупинки транспортного засобу, водій транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння відмовилася від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання захисниці на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, визначені 
ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП не можуть слугувати правовою підставою для задоволення апеляційних вимог та закриття провадження у справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд враховує, що у межах розгляду цієї справи ОСОБА_1 реалізувала право користуватися послугами адвоката - Дідик С.В., про що свідчить договір про надання правової допомоги від 02 серпня 2024 року та ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Одеському апеляційному суді. А тому, сама по собі, зазначена апелянтом обставина, не завадила Кукурузі ГВ реалізувати права, надані їй законом, у тому числі право на захист.
Твердження захисниці про те, що у тому разі, якби ОСОБА_1 було роз`яснено зазначені вище права, ця обставина могла змінити дії (поведінку) водія під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки з відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що поведінка ОСОБА_1 була спрямована на ухилення від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, не зважаючи на те, що їй було запропоновані різні форми проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також повідомлено про можливі негативні правові наслідки у вигляді складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Аргументи апелянта про те, що з відеозапису не убачається фіксування факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим правоохоронцями до матеріалів справи.
Щодо доводів захисниці про те, що поліцейським було отримано від ОСОБА_1 відмову від проходження огляду у закладі охорони здоров`я виключно в усній формі, що на думку захисниці є неналежним направленням водія на огляд, апеляційний зауважує, що профільне законодавство (Інструкція та Порядок) в імперативній формі не визначає форму у якій має фіксуватися відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому фіксування у даному випадку за допомогою відеозапису відмови ОСОБА_1 в усній формі від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, є належним та достатнім для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Та обставина, що долучені до матеріалів справи фрагменти відеозапису не містять фіксування обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення, за умови, що за допомогою зазначеного джерела доказу зафіксовано факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, передбаченому законодавством, не утворює правових підстав, які б виключали наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що захисницею не оспорюється правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також достовірність інформації, зазначеної у цьому документі.
       Іншими доводами апеляційну скаргу захисниця не обґрунтовує.
       Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
       За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КупАП є вірним.
       Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.
       Керуючись ст. 294 КУпАП
                                                         постановив:
       Клопотання захисниці Дідик Світлани Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року.
       Апеляційну скаргу захисниці Дідик Світлани Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

               Суддя                                                                                                Ю.П. Лозко