Справа № 742/2180/24 	Головуючий у 1 інстанції ФЕТІСОВА Н. В. 	
Провадження № 33/4823/873/24 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю  захисника – адвоката Панасенка А.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника – адвоката Панасенка А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2024 року,

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів працюючого різноробочим на М`ятно-дослідній станції,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі  17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.  

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 20 березня 2024 року, о 12 год. 00 хв., в м. Прилуки, по вул. Берегова буд. 39, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом АЗЛК 2141201, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 березня 2024 року за №18, чим порушив           п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник – адвокат Панасенко А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його довірителя складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, процедура проходження огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння була порушена. Зазначає, що останній не мав будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, які б давали підстави для проходження такого огляду. Вказує, що таким доказом по справі як відеозапис не підтверджується факт керування водієм транспортним засобом саме  - 20.03.2024 року о 12 год. 00 хв., при цьому він не містить усіх обставин подій та не є безперервним. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд на стан сп`яніння. Також, вказує, що під час складання протоколу було порушено право на захист               ОСОБА_1 . Окрім цього, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно його підзахисного складений з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 254 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) захисник зазначив, що ОСОБА_1 не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника (в режимі відеоконференції), який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем у закладі охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 672186 від 29.03.2024 року, ОСОБА_1 20 березня 2024 року,             о 12 год. 00 хв., в м. Прилуки, по вул. Берегова, буд. 39, Чернігівської області, керував транспортним засобом АЗЛК 2141201, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 березня 2024 року за №18, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.2).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 18 від 20.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.3).

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Як слідує з переглянутих апеляційним судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського (а.с.59), працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . В подальшому, при спілкуванні з водієм працівники поліції виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, та на пропозиції останніх пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, останній погодився. Водія ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу з метою огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, де лікарем-наркологом проведено огляд, за результатами якого визначено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, до того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалась безперервно та не відображає усіх обставин даної події є непереконливим, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Незначні розбіжності у часі, який зазначено у протоколі про адмінправопорушення та на відеозаписі працівників поліції, на думку суду апеляційної інстанції, не спростовують вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не роз`яснювались процесуальні права, не є слушними та спростовуються самим протоколом, відповідно до якого зазначено, що останньому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що також має місце на відеозаписі працівника поліції (12:37:15). 
ОСОБА_1 під час складання протоколу стосовно нього скористався своїм конституційним правом, яке передбачене ст. 63 Конституції України та відмовився надавати будь-які пояснення по суті порушення.
Крім того, із переглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не ставив питання щодо надання йому адвоката, і це свідчить про те, що останній не мав бажання скористатися правовою допомогою захисника.

Також, є необґрунтованим посилання апелянта про те, що у матеріалах справи відсутнє саме направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, оскільки таке направлення видається лише у разі відмови водія на проходження тесту або у разі незгоди з його результатами, а тому, на думку суду апеляційної інстанції, оформлення працівниками поліції направлення у даному випадку позбавлене будь-якого правового сенсу.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно                ОСОБА_1 складено працівником поліції з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції.

Щодо доводів апелянта про порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 254 КУпАП, то протокол був складений 29.03.2024 року після отримання остаточного висновку лікаря нарколога, оскільки у закладі охорони здоров`я у            ОСОБА_1 відбирались відповідні зразки біологічного середовища.

Зокрема, з наданих суду матеріалів вбачається, що огляд               ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено у встановленому Законом порядку. Дані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду та відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності ОСОБА_1 і зауважень та заперечень не містить.

Огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився в медичній установі, яка входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 не наполягав на проходженні огляду в іншому медичному закладі, чи мав сумніви у професійності та кваліфікації лікаря, яка проводила огляд та склала медичний висновок.

Також, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та заповнення медичних документів, а також до правоохоронних органів з відповідною заявою чи скаргою про перевищення лікарем своїх службових повноважень, що свідчить про належно проведений огляд на стан виявлення наркотичного сп`яніння і дає підстави для відхилення доводів апеляційної скарги.

  Інші твердження апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення його довірителем від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, при цьому, судом першої інстанції таким твердження вже було надано відповідну належну оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати, як намагання останнім уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції       ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Панасенка А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2024 року про притягнення                                   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за                   ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.    

Суддя	М. М. Оседач