П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/11019/23	

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,
повний текст судового рішення
складено 08.04.2024, м. Одеса
                    П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                    -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-            Кравченка К.В.
розглянувшив порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 , НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 про  визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення та моральної шкоди, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

16 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до Південного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, в якому просила суд (з урахуванням уточненої позовної заяви):
- визнати протиправною бездіяльність з ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частини НОМЕР_2 та НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 в повному обсязі грошового забезпечення її чоловіка - командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », молодшого сержанта ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 та з НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 солідарно на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 94 780,92 грн.;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 та з НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 106 720 грн.;  
- відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у сумі 1 073,60 грн. (за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди) на строк до ухвалення судового рішення у справі;
стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 та з НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 солідарно на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати. 
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 за невідомих обставин на території військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 від вогнепальних поранень загинув чоловік позивачки - молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходив військову службу на посаді командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 . 
Згідно з довідкою про причини смерті до лікарського свідоцтва про смерть від 28.02.2023 № 362-а з поміткою «замість остаточного» смерть ОСОБА_2 настала внаслідок: випадків ушкодження з невизначеним наміром; причина смерті: ушкодження внаслідок пострілу з гвинтівки, карабіну чи великокаліберної вогнепальної зброї, намір невизначений; обставини, при яких відбулася травма: виявлений з вогнепальним ушкодженням голови в розташуванні військової частини, с. Градениці. За фактом насильницької смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження №12022162250000808 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На даний час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування. 28.11.2022 року позивачка звернулася до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату їй грошового забезпечення, належного, але не отриманого її чоловіком ОСОБА_2 , проте відповідачем не було сплачено позивачці жодних коштів. 28.04.2023 року на банківський рахунок позивачки від військової частини НОМЕР_1 надійшли грошові кошти у розмірі 21 458,08 грн.   ОСОБА_1 зазначає, що було сплачено грошове забезпечення у неповному обсязі - військовою частиною НОМЕР_1 не було включено до суми грошового забезпечення щомісячну премію та додаткову винагороду під час дії воєнного стану; позивачці мало бути сплачено грошове забезпечення, належне але не отримане її чоловіком за листопад 2022 року у загальному розмірі 116 239 грн. Така бездіяльність відповідачів є протиправною. 
В частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 , зокрема, зазначила, після смерті ОСОБА_2 його сім`я втратила годувальника та єдиний дохід. Позивачка залишилася з малолітньою дитиною без засобів до існування. Щоб якось вижити з дитиною вона розраховувала отримати грошове забезпечення свого чоловіка і для цієї мети звернулася до військової частини НОМЕР_2 із відповідною заявою. Також вона мала намір отримати державну соціальну допомогу по втраті годувальника, але для цього потрібен висновок службового розслідування військової частини, якого, як їй повідомили, доведеться довго чекати. Тож позивачка надіялася на перший час отримати хоч грошове забезпечення чоловіка за листопад 2022 року. Про причини невиплати грошової допомоги позивачка дізналася лише з листа військової частини НОМЕР_2 від 11.01.2023 Не отримавши коштів грошового забезпечення, при цьому не маючи роботи і жодного заробітку, не отримуючи державної соціальної допомоги або допомоги по безробіттю, позивачка змушена була звертатися до родичів за матеріальною допомогою та просити у знайомих гроші в позику. Тобто, в результаті бездіяльності відповідачів ОСОБА_1 опинилась у скрутному матеріальному становищі та заради своєї доньки мусила переступити через свою честь і гідність та фактично просити милостиню. Все це наряду зі скорботою за загиблим чоловіком завдало позивачці величезних моральних страждань. Також душевних страждань їй завдає висловлена у листі військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2023 причина невиплати грошового забезпечення у повному обсязі - необхідність встановлення фактів, що спростовують самогубство її чоловіка, в той час, коли відсутні будь-які факти, які вказують на умисне ОСОБА_3 . Незаконною і безпідставною бездіяльністю відповідачів щодо невиплати до 28.04.2023 безспірної частини грошового забезпечення, а також щодо невиплати до сьогоднішнього дня грошового забезпечення в повному обсязі, позивачці було завдано значної моральної шкоди. Позивачка оцінює завдану їй відповідачами моральну шкоду у розмірі 106 720,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, ОСОБА_1 виходила з того, що військова частина НОМЕР_1 притримала за надуманих підстав виплату саме щомісячної премії її чоловіка у розмірі 6720,40 грн. та додаткової винагороди на період воєнного стану у розмірі 100 000,00 грн. Тому компенсація завданої моральної шкоди у зазначеному розмірі є справедливою.
16.08.2023 року представник позивачки подав заяву про зміну предмету позову, у якій ОСОБА_1 просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 », військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ), яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) в повному обсязі грошового забезпечення її чоловіка - командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » молодшого сержанта ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07.07.2023 року №316 «Про результати спеціального розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_4 »;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) та з НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) солідарно на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) грошове забезпечення у розмірі 94 780,92 грн.;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ). та з ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) солідарно на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) моральну шкоду у розмірі 106720грн.;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) та з ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) солідарно на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) понесені судові витрати;
- відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору (РНОКПП: НОМЕР_6 ) у сумі 1073,60 грн. (за позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу на строк до ухвалення судового рішення у справі.
У вказаній редакції суд прийняв до розгляду позов ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи подану заяву від 16.08.2023 року зазначено, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07.07.2023 року №316 «Про результати спеціального розслідування  за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 » є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки висновки комісії, які фактично були затверджені оскаржуваним наказом, про те, що причиною смерті ОСОБА_2 нібито стало самоушкодження внаслідок пострілу з автоматичної зброї АК-74 в ділянку голови є цілковитою фантазією членів комісії та повністю не відповідають дійсності. Оскаржуваний наказ ґрунтується на видуманих, недостовірних відомостях про самогубство ОСОБА_2 , у зв`язку з чим не може вважатися підставним та законним. Зважаючи на негативні наслідки оскаржуваного наказу у вигляді позбавлення права позивачки на отримання в повному обсязі належного її чоловіку грошового забезпечення, з метою ефективного захисту порушених прав позивачки потрібно визнати протиправним та скасувати оскаржуваний наказ.
Представник відповідача, військової частини НОМЕР_2 , зазначивши що, наказом командира військової частини НОМЕР_2 №52 від 09.02.2023 року прийнято рішення про виплату грошового забезпечення сім`ї померлого військовослужбовця, призначити виплату позивачці, як дружині померлого молодшого сержанта ОСОБА_2 , грошового забезпечення останнього у безспірному розмірі, що включає такі складові елементи: посадовий оклад 3170 грн. 00 коп., оклад за військове звання 670 грн. 00 коп., надбавка за вислугу років 30% складає 1152 грн. 00 коп., надбавка за особливості проходження військової служби 65% складає 3244 грн. 80 коп., індексація 1424 грн 80 коп. Також, нарахована грошова допомога на поховання у розмірі 12540 грн. 00 коп. (утримано ВЗ 228 грн. 92 коп.). Разом до виплати 21 972 грн. 68 коп. Позивачка була належним чином повідомлена, що щомісячна премія та додаткова винагорода є спірної грошової виплатою та рішення про ці грошові виплати буде прийнято після закінчення спеціального розслідування за фактом смерті ОСОБА_2 . З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України надіслана окреме доручення від 23.06.2022 №912/3/29, пунктом 2 якої передбачалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційна із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційна часу участі у таких діях або заходах); 30 000 гривень, - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби). Пунктами 5, 6 вказаного наказу передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установі організації) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів. Згідно 3 пунктом лату додатково м 9 рішення Міністра оборони України до наказів про  виплату додаткової  винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються  військовослужбовців, які навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом),    - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство. Наведений   перелік підстав для невиплати забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, с вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Тобто, на період воєнного стану Постановою №168 передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. в залежності від того, чи бере військовослужбовець безпосередню участь у бойових діях, виплата  якої здійснюється на підставі наказів командирів. 
Згідно листа вих. № 50 від 11.01.2023 та наданої довідки щодо нарахувань та виплат основного і додаткових видів грошового забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_2 у 2022 році виплачувалась додаткова винагорода відповідно пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у березні - 28 064,51 грн., у квітні 30 000 грн., у травні 30 000 грн., у червні - 30 000 грн., у липні 30.000 грн., у серпні 30 000 грн., у вересні 30 000 грн., у жовтні 30.000 грн. Призупинення виплати позивачці додаткової винагороди ОСОБА_2 за листопад 2022 року  відбулося на підставі наказу №52 від 09.02.2023 року до завершення службового розслідування за фактом смерті ОСОБА_2 .
В частині стягнення моральної шкоди - позивачем не надано жодних доказів заподіяння їй моральних страждань протиправною поведінкою відповідача по справі, відсутнє матеріальне підтвердження моральної шкоди, не розкрито її суть в цілому та не доведено її фактичне існування зокрема, доказів погіршення здоров`я (медичних довідок, висновків тощо) або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача, не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між стверджуваними душевним и та психологічними стражданнями з предметом позову, у відповідній частині вимог, що настали у зв`язку з неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача щодо прийняття відповідного рішення, які у розумінні ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 106 720,00 грн. Позивач посилається щодо невиплати їй грошового забезпечення, однак відповідно до довідки від 02.06.2023 за №138 ОСОБА_2 було нараховано основне і додаткове грошове забезпечення за листопад 2022 року та виплачена сума грошового забезпечення 28 квітня 2023 року на картковий рахунок дружини ОСОБА_1 за її заявою.
11.09.2023 року військова частина НОМЕР_7 подала відзив на уточнений адміністративний позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що як убачається з матеріалів спеціального розслідування, воно проведено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 №493 про призначення спеціального розслідування. Термін проведення даного розслідування неодноразово продовжувався наказами командира цієї ж військової частини. Ознаки навмисного вбивства ОСОБА_2 , які начебто не спростовані експертними дослідженнями та вбачаються з обставин його загибелі, на які посилається позивачка як на підставу свого позову, мають встановлюватись та доводитись в рамках кримінального провадження за фактом смерті останнього та засобами, передбаченими КПК України. Будь-яких інших підстав незаконності спірного наказу про результати спеціального розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 позивачка не наводить. Тому підстави для визнання оспорюваного наказу незаконним та його скасування відсутні. Органом досудового розслідування експертні дослідження, зокрема, висновок судово-медичної експертизи від 23.01.2023 № 609-362/2022, були помилково скеровані лише на адресу військової частини НОМЕР_2 та надані в розпорядження комісії зі спеціального службового розслідування військової частини НОМЕР_1 лише 21.06.2023 супроводжувальним листом військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2023 №2977. Після отримання результатів вказаної експертизи комісія зі спеціального розслідування змогла зробити остаточні висновки щодо обставин загибелі ОСОБА_2 , завершити спеціальне розслідування та скласти відповідний акт про його підсумки. Після надходження до військової частини НОМЕР_2 матеріалів спеціального розслідування та акту проведення спеціального розслідування від 06.07.2023 затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 №316 від 07.07.2023 спеціальне розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 вважається завершеним. Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №206 від 19.07.2023 року молодшого сержанта ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення та направлено документи для зарахування на військовий облік. Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 387 від 01.08.2023 ОСОБА_1 виплачено премію з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року у розмірі 212% у сумі 6720 гривень 40 копійок. В обґрунтуваннях позову ОСОБА_1 вказує на розбіжності у висновку експертизи від 23.01.2023 №609-362/2022, а саме, що експертом начебто встановлено, що ОСОБА_2 отримав два вогнепальних поранення, які можуть бути спричинені із автомату АК-74 лише двома пострілами при одиночному режимі стрільби. Проте, вказаний висновок таких умовиводів експерта не містить. Наведене свідчить, що приписуючи експерту висновки, яких він не робив, позивачка вдається до маніпуляцій, чим вводить суд в оману відносно дійсних обставин загибелі свого чоловіка.
Представник відповідача, військової частини НОМЕР_1 , просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначила, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 493 призначено спеціальне розслідування за фактом смерті командира 1-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.02.2023 № 52 на підставі заяви позивачки від 28.11.2022 вх. №686 прийнято рішення про виплату їй, як дружині померлого молодшого сержанта ОСОБА_2 , належного, але не отриманого ним до дня смерті, у тому числі за весь місяць, грошового забезпечення за листопад 2022 року: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавку про вислугу років, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, індексацію. Згідно розрахунку фінансової служби військової частини НОМЕР_1 розмір виплати складає 21 458,08 грн. Цією ж Постановою № 168 наказом прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на поховання у розмірі 12 540,00 грн. Указані грошові кошти отримані позивачкою в повному обсязі. Кримінальне провадження № 12022162250000808 стосовно смерті ОСОБА_5 наразі триває, а тому, враховуючи непередбачуваність термінів тривалості досудового розслідування вказаного кримінального провадження, спеціальне розслідування за фактом загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 буде завершено в найближчі строки за наявними у розпорядженні комісії зі спеціального розслідування матеріалами. Повноваження такої комісії та порядок проведення спеціального розслідування визначені Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом МОУ від 27.10.2021 № 332. Як убачається з наказу про склад добового наряду військова частина НОМЕР_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконувала бойових розпоряджень зі здійснення заходів, визначених у п.1 Постанови № 168. Таким чином, загибель військовослужбовця ОСОБА_2 може бути достатньою підставою для нарахування додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн., за умови, якщо така загибель пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Згідно п. 1 Постанови № 168 військовослужбовець ОСОБА_2 набув та отримував додаткову винагороду в розмірі 30000грн. пропорційно розрахунку на місяць. Вимоги про стягнення додаткової винагороди є передчасними, оскільки, зокрема, наразі перевірка обставин загибелі ОСОБА_2 . B рамках кримінального провадження триває, висновки слідства, які б підтверджували або спростували факт скоєння останнім самогубства, - відсутні. Тому твердження позивачки стосовно «незаконної та безпідставної бездіяльності» відповідачів у виплаті їй додаткової винагороди є такими, що суперечать дійсним обставинам справи. 
В частині стягнення моральної шкоди - позивачкою не надано жодних доказів заподіяння їй моральних страждань нібито протиправною поведінкою відповідачів, відсутнє матеріальне твердження моральної шкоди, не розкрито її суть в цілому та не доведено її фактичне існування зокрема, доказів погіршення здоров`я   або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідачів, не наводяться причинно- наслідкові зв`язки між стверджуваними душевними та психологічними стражданнями з предметом позову, у відповідній частині вимог, що настали у зв`язку з неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів щодо прийняття відповідного рішення, які у розумінні ст. 23 ЦК України є підставою я відшкодування моральної шкоди.
05.09.2023 року військова частина НОМЕР_1 подала відзив на уточнений адміністративний позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заперечуючи проти позову відповідач послався на положення п.4 р.ІІ, п.1 р.І, п.1 р.2, п8 р.2, п.9 р.2, п.п.4-6 р.ІІІ Інструкції  про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою  Наказом Міністра оборони України №332 від 27.10.2021 року , зазначив, що  в результаті спеціального службового розслідування комісія  встановила, що причиною смерті ОСОБА_2 є два вогнепальні поранення голови, які розташовані в анатомічній ділянці тіла останнього, доступній для самостійного спричинення  ушкоджень самим постраждалим внаслідок пострілу з автоматної зброї АК-74 в ділянку голови. До таких висновків комісія прийшла на підставі висновку судово- медичної експертизи №609-362/2022 у сукупності з іншими доказами, зібраними в ході спеціального розслідування, зокрема, показами свідків, які фактично перебували  в одному приміщенні зі загиблим під час скоєння ним самогубства Висновок експертизи є чинним, а результати його досліджень не спростовані в порядку, передбаченому законом. Висновок судово-медичного експерта, в сукупності зі всіма іншими доказами, дають законні підстави стверджувати, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок самогубства. Таким чином, враховуючи вичерпання комісією зі спеціального розслідування всіх передбачених Інструкцією № 332 засобів проведення спеціального розслідування, відсутності суттєвих процедурних порушень, які б мали негативний вплив на його підсумки, оспорюваний наказ командира військової частини НОМЕР_2 являється законним, тобто прийнятим з дотриманням всіх принципів та вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 , НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення та моральної шкоди - задоволений частково. 
Визнано протиправним та скасовано Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07.07.2023 року №316 «Про результати спеціального розслідування за фактом смерті  військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 ».
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та військової частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 в повному обсязі грошового забезпечення померлого чоловіка - ОСОБА_2 - командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та  забезпечити проведення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) відповідно до діючих норм законодавства грошового забезпечення ОСОБА_2 за листопад 2022 року у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. додаткової винагороди.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) вжити заходи фінансово-організаційного характеру як розпорядника коштів щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) нарахованих військовою частиною НОМЕР_2 коштів по виплаті грошового забезпечення ОСОБА_2 у сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. додаткової винагороди.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_2 )на користь   ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_3 ) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_3 ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.
У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на користь   ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_3 ) 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням,військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 подали апеляційні скарги. 
Апелянти просять скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу на посаді командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_7 територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 (наказ військової частини НОМЕР_2 №35 від 03.03.2022 року, т.2, а.с.84).
ІНФОРМАЦІЯ_4 на території військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 від вогнепальних поранень ОСОБА_2 загинув.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року №299 молодшого сержанта ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_2 року знято з усіх видів забезпечення та призупинено всі виплати у зв`язку зі смертю (т.2, а.с.48).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року №493 було вирішено провести спеціальне розслідування  за фактом смерті командира 1-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 (т.1, а.с.138).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, ІНФОРМАЦІЯ_2 року зареєстроване кримінальне провадження №12022162250000808, за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч.1 ст.115 КК України за фактом смерті ОСОБА_2 (т.2, а.с.49).
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 21.11.2015 року (т.1, а.с.22).
Згідно інформації щодо нарахувань та виплат основного та додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 у 2022 році, йому у квітні-жовтні 2022 року була виплачена додаткова винагорода на період дії воєнного стану за постановою Кабміну України №168 у розмірі 30 000 грн. щомісячно; грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік в сумі 14 957,20 грн. ОСОБА_2 отримав (т.1, а.с.29).
28.11.2022 року ОСОБА_1 , звернулась до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою, в якій просила виплатити їй грошове забезпечення, грошові винагороди та інші виплати, на які мав право її померлий чоловік ОСОБА_2 (т.1, а.с.26) за листопад 2022 року.
21.01.2023 року представник позивачки звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою, в якій просив  невідкладно виплатити ОСОБА_1 всі види грошового забезпечення (за весь місяць), належного загиблому військовослужбовцю ОСОБА_2 , в тому числі додаткову винагороду 100 000грн. (т.1, а.с.149), на що отримав відповідь від 12.02.2023 року, у якій зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 52 від 09.02.2023 року про виплату грошового забезпечення сім`ї померлого військовослужбовця, призначено виплату ОСОБА_1 , як дружині померлого молодшого сержанта ОСОБА_2 грошового забезпечення останнього у безспірному розмірі, що включає такі складові/елементи: посадовий оклад. 3470 грн. 00 коп., оклад за військове звання 670 грн. 00 коп., надбавка за вислугу років 30% складає 1152 грн. 00 коп., надбавка за особливості проходження військової служби 65% складає 3244 грн. 80 коп., індексація 1424 грн. 80 коп. Також, нарахована грошова допомога на поховання у розмірі 12 540 грн. 00 коп. (утримано ВЗ 228 грн. 92 коп.). Разом до виплати 21 972 грн. 68 коп. До завершення спеціального розслідування за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 і підтвердження чи спростування за його результатами самогубства, як імовірної причини смерті, відсутня можливість визначити наявність/відсутність права ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди на період дії воєнного стану. Після закінчення спеціального розслідування за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 , яким буде визначено причину смерті, її пов`язаність чи не пов`язаність із виконанням обов`язків військової служби, військова частина НОМЕР_2 повідомить ОСОБА_1 про результати розслідування та про наявність/відсутність в неї права отримати додаткову винагороду її чоловіка за листопад 2022 року (т.1,а.с.150-151).
Згідно наказу військової чистини НОМЕР_2 від 09.02.2023 року №52 «Про виплату грошового забезпечення сім`ї померлого військовослужбовця» (т.1, а.с.152), вирішено :
1.Виплатити дружині померлого молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 належне, але не отримане ним до дня смерті, у тому числі за весь місяць, грошове забезпечення за листопад 2022 року: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку про вислугу років, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, індексацію.
2. Виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на поховання у розмірі 12 540 гривень 00 копійок.
Підстава: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 22.11.2022 року № 00037590308, виданий Белградським відділом ДРАДС у Белградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
3. Щомісячну премію за особистий внесок в загальні результати служби та додаткову винагороду на період дії воєнного стану за листопад 2022 року не виплачувати до завершення службового розслідування. 
Згідно з довідкою про причини смерті до лікарського свідоцтва про смерть від 28.02.2023 року №362-а з поміткою «замість остаточного» смерть ОСОБА_2 настала внаслідок: випадків ушкодження з невизначеним наміром; причина смерті: ушкодження внаслідок пострілу з гвинтівки, карабіну чи великокаліберної вогнепальної зброї, намір невизначений; обставини, при яких відбулася травма: виявлений з вогнепальним ушкодженням голови в розташуванні військової частини, с. Градениці (т.1, а.с.21).
Згідно інформації щодо нарахувань та виплат основного та додаткових  видів грошового забезпечення ОСОБА_2 за листопад 2022 року всього до виплати - 21 972,08 грн. (т.1, а.с.133).
28.04.2023 року військова частина НОМЕР_1 виплатила ОСОБА_1 24 458,08 грн.; призначення платежу - зарплата (т.1, а.с.39).
Згідно листів Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області від 27.02.2023 року, від 05.04.223 року слідчим слідчого відділу Одеського РУП №2 проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного  реєстру досудових розслідувань за №12022162250000808 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч.1 ст.115 КК України за фактом смерті ОСОБА_2 (т.1, а.с.163, 167).
Згідно листа військової частини НОМЕР_2 від 13.05.2023 року військова частина НОМЕР_2 не включена до мережі розпорядників коштів в органах Державного казначейства України та перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 (т.1,а.с.178).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №343 від 26.06.2023 року продовжено строк спеціального розслідування за фактом смерті ОСОБА_2 до 06.07.2023 року (т.1, а.с.179).
Згідно висновку експерта №3102/362 від 30.11.2022 року при судово-токсилогічній експертизі крові, сечі від трупа ОСОБА_2 в крові та сечі етиловий спирт не виявлений (т.1, а.с.256-257).
Згідно висновку експерта №609-362/2022 від 23.01.2023 року (т.1, а.с.249-255), зокрема:
2.4. Смерть ОСОБА_2 , перебуває у прямому причинному зв`язку з двома вогнепальними проникаючими наскрізними пораненнями голови, з ушкодженням кісток склепіння та основи черепа, м`яких тканин підборіддя, діафрагми ротової порожнини, кісток основи та склепіння черепа, з деструкцією та розтрощенням скроневої та тім`яної часток правої півкулі головного мозку, з крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки.
3. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 , виявлені наступні ушкодження - два вогнепальних поранення голови.
5. Вогнепальні поранення голови розташовані в анатомічній ділянці тіла доступній для самостійного спричинення ушкоджень самим постраждалим.
06.07.2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 був затверджений  Акт проведення спеціального розслідування смерті військовослужбовця (т.1,а.с.274-279), у якому викладені наступні висновки: смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 наступила внаслідок самогубства шляхом самоушкодження пострілом з вогнепальної зброї в ділянку голови. Порушень законодавчих та інших нормативно-правових актів, внаслідок яких наступила смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 з боку службових осіб військової частини НОМЕР_2 під час проведення спеціального розслідування не встановлено. Смерть солдата ОСОБА_2 не підлягає обліку і на неї не складається акт за формою НВ-3 згідно п. 11 розділу II «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затвердженої наказом МОУ від 27.10.2021 № 332.
У Акті, зокрема, зазначено, що Командир 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 о 06:55 годин, перебуваючи за місцем проходження військової служби у кімнаті відпочинку військовослужбовців № НОМЕР_8 у АДРЕСА_1 вчинив суїцид пострілом з автоматичної зброї АК-74 в ділянку голови. 
З пояснень військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , відібраних ІНФОРМАЦІЯ_2, молодшого сержанта ОСОБА_7 , молодшого сержанта ОСОБА_8 та солдата ОСОБА_9 , що разом проживали з молодшим сержантом ОСОБА_2 в одній кімнаті, убачається, що напередодні події, 18 листопада 2022 року, ОСОБА_2 мав сімейний конфлікт з дружиною, ОСОБА_10 , яка сталася під час телефонної розмови. Також солдат ОСОБА_9 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно, о 06:55 прокинувся від звуку пострілу та оскільки його ліжко розташовувалося над ліжком ОСОБА_2 , то спочатку побачив як до його кімнати забігли двоє військовослужбовців із сусідньої кімнати, а потім - ОСОБА_2 , з пошкодженою головою та багато крові. Через деякий час на допомогу прийшли медики, які констатували смерть ОСОБА_2 . 
Згідно показів молодшого сержанта ОСОБА_8 він прокинувся від вибуху, після чого до кімнати забігли інші військовослужбовці та побачили, що ОСОБА_2 скоїв самогубство. 
Молодший сержант ОСОБА_7 також пояснив, що, приблизно о 06:55 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 прокинувся від гучного пострілу та побачив, що його сусід по кімнаті вистрелив у себе зі зброї (АК-74). Одразу вибіг з кімнати, покликав на допомогу і сповістив командира батальйону. Передсмертної записки ОСОБА_2  після себе не залишив. 
Згідно висновку експертизи від 30.11.2022 № 3102/362 в крові та сечі ОСОБА_2 етиловий спирт не виявлений. 
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 362 від 21.11.2022 причиною смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 є вогнищева травма головного мозку, відкриті переломи кісток склепіння та основи черепу, ушкодження внаслідок пострілу з гвинтівки, карабіну чи великокаліберної вогнепальної зброї, намір невизначений. 
У графі 12 лікарського свідоцтва про смерть № 362 від 21.11.2022 «місце й обставини, при яких відбулася травма» зазначено: «покінчив життя самогубством, пострілом з автоматичної зброї в ділянку голови, с. Градениці, в розташуванні військової частини». 
Листом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2023 № 2977 комісії зі спеціального розслідування переданий висновок судово-медичної експертизи №609-362/2022, згідно якого причиною смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 , є два вогнепальні поранення голови, які розташовані в анатомічній ділянці тіла ОСОБА_2 доступній для самостійного спричинення ушкоджень самим постраждалим. 
Враховуючи наведене, причиною смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 стало самоушкодження внаслідок пострілу з автоматичної зброї АК-74 в ділянку голови. Обставини, за яких наступила смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 не є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. 
Згідно Класифікатору, затвердженого Наказом МОУ від 27.10.2021 № 332, вид події, що призвела до загибелі молодшого сержанта ОСОБА_2 , є самогубство.
07.07.2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ «Про результати спеціального розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 », відповідно до якого (т.1, а.с.116):
1.Спеціальне розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 вважати завершеним.
2. 2.Вважати нещасний випадок (смерть), що стався з командиром 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
У наказі зазначено, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 по « 06» липня 2023 року спеціальне розслідування проведено комісією. Комісія, призначена наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 493 від ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про призначення спеціального розслідування за фактом смерті командира 1-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 », яку було змінено наказом від 06.07.2023 № 425 у складі: голови комісії: заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально- психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_11 ; членів комісії: начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_12 ; заступника командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_13 ; начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_14 . До проведення спеціального розслідування фахівці не залучалися За результатами спеціального розслідування складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2, де вказано, що отримано копії висновку судово- медичної експертизи №609-362/2022, згідно якої причиною смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є два вогнепальні поранення голови, які розташовані в анатомічній ділянці тіла ОСОБА_2 доступній для самостійного спричинення ушкоджень самим постраждалим. Причиною смерті молодшого, сержанта ОСОБА_2 стало самоушкодження внаслідок пострілу з автоматичної зброї АК-74 в ділянку голови. Обставини, за яких настала смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 не є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Даний нещасний випадок не підлягає обліку, у зв`язку з чим не складався акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно п. 11 розділу II «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затвердженої наказом МОУ від 27.10.2021 №332.
19.07.2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ №206, яким Молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті: вчинення суїциду пострілом з автоматичної зброї АК-74 в ділянку голови, з 20 листопада 2022 року виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення і направити документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини). Грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримав. Виплатити премію з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року у розмірі 212% у сумі 6720 гривень 40 копійок (т.1, а.с.117).
Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 11.10.2023 року №4741 щодо нарахувань та виплат основного і додаткових видів грошового забезпечення  молодшого сержанта ОСОБА_2 ,  виплату належного, але не отриманого молодшим сержантом ОСОБА_2 грошового забезпечення (в безспірному розмірі, без щомісячної премії) за листопад 2022 року, в тому числі допомоги на поховання 12540 проведено дружині ОСОБА_1 в квітні 2023 року; виплату щомісячної премії за листопад 2022 року в сумі 6720,40 проведено дружині ОСОБА_1 в серпні 2023 року на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 01.08.2023 року після закінчення службового розслідування (т.2, а.с.218). 
У листі ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.09.2023 року №4894/1 зазначено, що висновки експертизи, що містяться у матеріалах розслідування, не дають можливості однозначно встановити факт самогубства молодшого сержанта ОСОБА_2 , оскільки не містять відомостей ні про фактичну зброю з якої було здійснено постріли, ні її розташування відносно молодшого сержанта ОСОБА_2 у момент пострілу тощо. спеціальне розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 , призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 493, проведено з порушенням пунктів 11 розділу її та пункту 4 розділу III Інструкції про розслідування, а саме висновки за результатами спеціального розслідування зроблені передчасно, за відсутності усіх належних документів (т.2, а.с.211-214).
Відповідно до постанови прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 17.10.2023 року вирішено провести ексгумацію тіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з місця поховання, розташованого на території кладовища за адресою: АДРЕСА_5 ; ексгумований груп ОСОБА_2 , доставити до відповідних експертних закладів (підрозділів) - КУ «Одеське обласне СМЕ» для проведення експертизи та Інших слідчих (розшуковик) дій (т.3,а.с.3-5). У постанові зазначено, що проведеним вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що дійсно висновок експерта від 23.01.2023, виданого лікарем судово-медичним експертом Центрального міжрайонного відділення №2 КУ «ООБСМЕ» (м. Біляївка) Чебаном В.О. №609-362/2022 не містить вичерпної інформації, що є важливою для досудового розслідування, а отже проведення повторної судово-медичної експертизи та постановки на вирішення експертам додаткового переліку питань, на які не було отримано відповіді при проведенні першої судово-медичної експертизи, є доцільним.
Згідно висновку судово-психіатрічного експерта №748 від 11.12.2023 року (т.3, а.с.42-53):
1. В представлених об`єктах експертизи відсутні дані, які свідчили б про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя страждав на будь- який психічний розлад
2.3. Відповісти на питання: «В якому психологічному стані перебував ОСОБА_16 в період перед смертю?» не представляється можливим, оскільки в матеріалах кримінального провадження немає необхідних і достатніх відомостей про поведінку га психічний стан ОСОБА_2 .
4. Індивідуальні психологічні особливості особи можуть лише сприяти виникненню суїцидальної поведінки, але не визначають її. Суїцидальна поведінка виникає внаслідок будь-яких внутрішніх чи зовнішніх конфліктів. В матеріалах кримінального провадження нема достовірних відомостей про наявність якихось конфліктів у ОСОБА_15 .
5. Якщо смерть ОСОБА_2 настала внаслідок суїцидальної поведінки, пому обов`язково передує пресуїцидальний період, наповнений емоційними переживаннями. В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які могли б визначити особливості пресуїцидального періоду та емоційні переживання ОСОБА_2 в цей період.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

          Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантуєвійськовослужбовцямта членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідночастин2 - 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходженнявійськовоїслужби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (законтрактом) абозапризовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (законтрактом) на посадах, що підлягають заміщеннювійськовослужбовцямирядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженимнаказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371, розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженоїнаказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 року №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 р. за №1667/37289, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що додається.
Пунктом 2наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332визнано таким, що втратив чинність,наказ Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами).
Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №332встановлено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Згідно пункту 2-3 розділу ІІ Інструкції №332 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків. Нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цієюІнструкцієюпротягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції №332 командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний:
- негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1);
- у разі зникнення або смерті військовослужбовця внаслідок нещасного випадку протягом доби повідомити його батьків або близьких родичів;
- залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо),- протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері;
- якщо потерпілий військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини,- повідомити протягом доби через засоби зв`язку його командира та надіслати повідомлення за формою НВ-1;
- протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця;
- забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.
Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції №332 встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:
- обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;
- з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;
- визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієїІнструкції;
- скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієїІнструкції(далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієїІнструкції(далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).
Якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини (пункт 9 розділу ІІ Інструкції №332).
Пунктом 18 розділу ІІ Інструкції №332 передбачено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженогонаказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).
Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил визначено розділом VІнструкції №332, зокрема, пунктами 1-5 розділу VІнструкції №332визначено, що у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:
- негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;
- оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію;
- опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;
- скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;
- отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.
У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
Командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієїІнструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, розслідування проводиться за процедурою, визначеною саме безпосередньо розділами ІІ та V Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженоїнаказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, спірний наказ містить посилання на висновок експерта №609-362/2022, яким було встановлено, щопричиною смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є два вогнепальні поранення голови, які розташовані в анатомічній ділянці тіла ОСОБА_2 доступній для самостійного спричинення ушкоджень самим постраждалим. Причиною смерті молодшого, сержанта ОСОБА_2 стало самоушкодження внаслідок пострілу з автоматичної зброї АК-74 в ділянку голови. Обставини, за яких настала смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 не є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
Саме на підставі цього висновку відповідачами зроблений висновок про вчинення ОСОБА_2 самогубства.
Колегією суддів досліджений даний висновок експерта №609-362/2022 від 23.01.2023 року, згідно якого, зокрема:
2.4.Смерть ОСОБА_2 , перебуває у прямому причинному зв`язку з двома вогнепальними проникаючими наскрізними пораненнями голови, з ушкодженням кісток склепіння та основи черепа, м`яких тканин підборіддя, діафрагми ротової порожнини, кісток основи та склепіння черепа, з деструкцією та розтрощенням скроневої та тім`яної часток правої півкулі головного мозку, з крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки.
3. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 , виявлені наступні ушкодження - два вогнепальних поранення голови.
5. Вогнепальні поранення голови розташовані в анатомічній ділянці тіла доступній для самостійного спричинення ушкоджень самим постраждалим. 
Також, з листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.09.2023 року №4894/1 вбачається, що висновки експертизи, що містяться у матеріалах розслідування, не дають можливості однозначно встановити факт самогубства молодшого сержанта ОСОБА_2 , оскільки не містять відомостей ні про фактичну зброю з якої було здійснено постріли, ні її розташування відносно молодшого сержанта ОСОБА_2 у момент пострілу тощо. спеціальне розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 , призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 493, проведено з порушенням пунктів 11 розділу її та пункту 4 розділу III Інструкції про розслідування, а саме висновки за результатами спеціального розслідування зроблені передчасно, за відсутності усіх належних документів. 
Більш того, у постанови прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури  у сфері оборони Південного регіону від 17.10.2023 року зазначено, що проведеним вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що дійсно висновок експерта від 23.01.2023, виданого лікарем судово-медичним експертом Центрального міжрайонного відділення №2 КУ «ООБСМЕ» (м. Біляївка) Чебаном В.О. №609-362/2022 не містить вичерпної інформації, що є важливою для досудового розслідування, а отже проведення повторної судово-медичної експертизи та постановки на вирішення експертам додаткового переліку питань, на які не було отримано відповіді при проведенні першої судово-медичної експертизи, є доцільним.
Враховуючи зазначені обставини колегії суддів погоджєуться з висновками суду першої інстанцї, щодо відсутності переконливих доказів факту скоєння ОСОБА_2 самогубства, оскільки не містить вичерпної інформації з ряду питань.
В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача був наданий висновкдодаткової судово - медичної експертизи трупу ОСОБА_2 від 20.03.2024 № 200 тависновк комісійної судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_2 від 14.06.2024 № 153, з яких вбачається, що вогнепальні поранення могли бути завдані як самим потерпілим, так і сторонньою особою.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції рамках розгляду даної справи адміністративних суд позбавлений прав та повноважень встановлювати обставини загибелі ОСОБА_2 , та чи загибель сталася внаслідок самогубства, чи вбивства.
Аналізуючи в совокуностінаведені обставини, доводи сторін під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до переконаня, що оскаржуваний наказ є необгрунтованим, спирається на припущення відповідача (в/ч НОМЕР_2 ) та не містить жодних висновків щодо результатів розслідування нещасного випадку, а лише мотивує опис подій.
Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Згідно п.3 цієї Постанови, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям,  особам рядового і начальницького складу здійснюється, зокрема в порядку, що затверджується Міністерством оборони.
Відповідно до п. 1 розд. XXX Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
Згідно з п. 2 розд. XXX Порядку 260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.
Згідно абз.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції, чинній станом на ІНФОРМАЦІЯ_2) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до  абз.3 п.1 вищезазначеної постанови виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацами четвертим і сьомим пункту 1 Постанови №168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 виплачено 21 458,08грн.
Згідно інформації та довідок щодо нарахування ОСОБА_2 основного та додаткових видів грошового забезпечення за 2022 року, за період з квітня по жовтень 2022 року ОСОБА_2 нараховувалася та була виплачена додаткова винагорода на період дії воєнного стану  за Постановою №168 у розмірі 30000 грн. щомісячно.
Матеріали справи не містять доказів участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у листопаді 2022 року ОСОБА_2 , та видання Наказу про виплату йому додаткової винагороди у сумі до 100000грн. пропорційно за листопад 2022 року, а тому як встановлено судом першої інстанції правових підстав для виплати зазначеної суми немає.
Дослідивши матеріали справи судами встнолено, що невиплаченою сумою грошового забезпечення ОСОБА_2 за листопад 2022 року є сума додаткової винагороди  на період дії воєнного стану за Постановою №168 у розмірі 30 000 грн.
А отже, судом правильно зроблені висновки щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 та військової частина НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 в повному обсязі грошового забезпечення померлого чоловіка - ОСОБА_2 , зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та  забезпечити проведення виплати ОСОБА_1 відповідно до діючих норм законодавства грошового забезпечення ОСОБА_2 за листопад 2022 року у розмірі 30000 грн. та зобов`язаннявійськову частину НОМЕР_1 вжити заходи фінансово-організаційного характеру як розпорядника коштів щодо виплати ОСОБА_1 нарахованих військовою частиною НОМЕР_2 коштів по виплаті грошового забезпечення ОСОБА_2 у сумі 30000 грн. 
В частині вимог щодо стягнення моральної шкоди, на користь ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно дост. 3 Конституції Українилюдина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.
Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Приписами частин 1, 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Згідно з п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 640/14909/16-ц, від 04 березня 2019 року у справі № 295/443/17, від 08 травня 2019 року у справі № 233/3464/17.
Пунктом 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб.
При цьому, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).
Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що внаслідок протиправних дій відповідачів щодо прийняття протиправного наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.07.2023 року №316 «Про результати спеціального розслідування за фактом смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 » та невиплати до 28 квітня 2023 року безспірної частини грошового забезпечення, а також щодо невиплати грошового забезпечення в повному обсязі, позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, порушенні її життєвих планів, оскільки покійний чоловік позивачкибув єдиним засобом для існування, позивачці треба додавати додаткових зусиль для організації свого життя.
У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).
Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини.
Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3.  19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, у силу ст. 1173 ЦК Українишкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17.
У справі, що розглядається, відповідачі не довели, що їх тривала протиправна діяльність не викликала у позивачки психічне напруження у зв`язку з очікуванням дій та рішення, розчарування в діяльності державного органу та додаткове психічне напруження.
Відтак, колегія суддів погоджується, що у суду першої інстанції не було підстав для висновку про те, що моральну шкоду не заподіяно.
Щодо розміру заподіяної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (за змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди, насамперед першої та апеляційної інстанції, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широкий діапазон розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.
Наведені позивачкою обставини, спричинили їй душевні страждання, переживання, стрес та відчуття невизначеності, тобто заподіяли їй моральну шкоду.
Позивачка просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000 грн.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд апеляційної інстанції врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер майнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у його життєвій ситуації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає справедливим визначити суму компенсації у розмірі 30 000 грн.
Доводи та аргументи скаржників, наведені ними у апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційних скаргах про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року - без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України. 

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко