УХВАЛА

29 листопада 2024 року 
м. Київ

справа №560/8020/21
адміністративне провадження № К/990/43337/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 560/8020/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:
12.11.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 560/8020/21.
З матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що предметом оскарження у цій справі є рішення відповідача щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, обчисленої відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 12.11.2020 №190/О/22-01-10-02-12 та                №191/О/22-01-10-02-12, виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 30.04.2024, позовні вимоги задовольнив частково:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.01.2021 №968210181942;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в Кам`янець - Подільській державній податковій інспекції з 22.05.1992 по 08.07.1992, з 24.11.1992 по 29.09.2006, в Державній податковій адміністрації у Хмельницький області з 02.10.2006 по 09.01.2007 та в Кам`янець - Подільській об`єднаній державній податковій інспекції з 10.01.2007 по 13.08.2013;
- зобов`язав відповідача з 29.12.2020 перевести, здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідках виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, вислуга років, ранг, надбавка за вислугу років) від 12.11.2020 №190/0/22-01-10-02-12 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 12.11.2020     №191/0/22-01-10-02-12, з урахуванням проведених виплат, без обмеження її максимальним розміром;
- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2024 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково:
- рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 скасовано в частині зобов`язання відповідача з 29.12.2020 перевести, здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідках виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, вислуга років, ранг, надбавка за вислугу років) від 12.11.2020                   №190/0/22-01-10-02-12 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 12.11.2020 №191/0/22-01-10-02-12, з урахуванням проведених виплат, без обмеження її максимальним розміром;
- прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково:
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2020 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні;
- в задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовлено;
- в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування для реалізації права на касаційне оскарження, дослідила додані до неї матеріали і дійшла висновку про наступне.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржниця не навела обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Крім того, в обґрунтування права на касаційне оскарження скаржниця зазначає про наявність підстави касаційного провадження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 та Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.
Колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.
Верховний Суд зазначає, що аналіз постанов Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 та Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17, на які зроблено посилання в касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваного судового рішення у справі № 560/8020/21 не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах, правовідносини у яких є подібними, оскільки вони ухвалені за інших фактичних обставин у справі, що виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваного рішення за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 560/8020/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявниці.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик
Н.В. Коваленко,
Судді Верховного Суду