ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року	Львів	Справа № 460/5635/24 пров. № А/857/22817/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді:                                               Гудима Л.Я.,
суддів:                                                               Мікули О.І., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року, головуючий суддя – Дуляницька С.М., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив  визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок тяжкого поранення, що пов`язано із захистом Батьківщини в періоди 09.06.2023 року по 07.07.2023 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок тяжкого поранення, що пов`язано із захистом Батьківщини в період 09.06.2023 року по 07.07.2023 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби внаслідок безпосередньої участі у бойових діях 09.06.2023 року позивач отримав поранення. Діагноз: Вибухова травма, вогнепальне осколкове сліпе поранення правої нижньої кінцівки. Вогнепальний уламковий внутрішньо суглобовий перелом кісток правової гомілки. ОСОБА_1 перебував на лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим у зв`язку із захистом Батьківщини, ступінь тяжкості якого кваліфіковано як «тяжке», загалом у період із 09.06.2023 року по 07.07.2023 року. Відтак, у зв`язку з отриманням бойового поранення тяжкого ступеню, що пов`язане із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100000,00 грн, відповідно до п.1 Постанови №168, за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я. Проте, відповідач не здійснював виплату додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування в повному обсязі йому 100000,00 грн додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні починаючи з 09.06.2023 року по 07.07.2023 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, за період з 09.06.2023 року по 07.07.2023 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168, за періоди лікування, пов`язаного з отриманням поранення, а саме: з 09.06.2023 року по 07.07.2023 року, з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину або місце служби і з 17.01.2024 року знятий з усіх видів забезпечення. Позивач не прибув у розташування військової частини. По цій причині, позивачу зупинено нарахування та виплату грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України №168 від 28.02.2022 року, в тому числі за спірний період. З дня повернення позивача до військової частини нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу буде поновлено.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним записом у військовому квитку позивача, до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зарахований Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2023 року №24.
Під час проходження військової служби військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 09.06.2023 року одержав вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення правої нижньої кінцівки. Вогнепальний уламковий внутрішньо суглобовий перелом кісток правової гомілки. За обставин: при захисті Батьківщини. Близько 15:20 години під час ведення наступальних дій в районі н.п. Мала Токмачка Запорізької області, військовослужбовець потрапив піл артилерійський обстріл та внаслідок розриву снаряду отримав поранення. На момент поранення перебував в засобах індивідуальною захисту військовослужбовця, не знаходився в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння. Не пов`язано з вчиненням особою злочину, адміністративного чи іншого правопорушення. Не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Підстава: Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від “26” серпня 2023 року №90.
Наведене вище підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2023 року №70.
У зв`язку з отриманням бойового поранення (09.06.2023 року) ОСОБА_1 , проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні.
Відповідно до виписного (перевідного) епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3558 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 09.06.2023 року по 11.06.2023 року.
Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №953 підтверджується, що ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 11.06.2023 року по 16.06.2023 року.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3767 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 16.06.2023 року по 07.07.2023 року.
Відповідно до довідки ВЛК від 06.07.2023 року №64 позивачу проведено медичний огляд та визначено категорію поранення як середньої тяжкості (згідно класифікатора розподілу травм та поранень за ступенем тяжкості зазначеному в наказі МОЗ України від 04.07.2002 року №370). Зазначено, що поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб – ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 (тридцять) календарних днів.
Згідно з довідкою ВЛК від 17.08.2023 року №8293 позивачу проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_2 17.08.2023 року . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після операції 09.06.2023 року ПХО вогнепальних ран, повторна ХО, видалення стороннього тіла з порожнини колінного суглобу, МОС АЗФ, 15.06.2023 року повторна ХО ран, демонтаж АЗФ з приводу вогнепального осколкового поранення 09.06.2023 року правої гомілки з вогнепальним уламковим внутрішньо суглобовим переломом дистального мета епіфізу великогомілкової кістки. Поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. Довідка про обставини поранення №70 від 06.07.2023 року. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007 року). На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб – ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 (тридцять) календарних днів.
Вважаючи свої права на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 100000 грн порушеними внаслідок бездіяльності відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що  за вказані періоди перебування на стаціонарному лікуванні має право на додаткову винагороду, передбачену постановою №168. У позивача наявні умови та підстави для отримання у вказані періоди грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, оскільки у такі періоди він був військовослужбовцем Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому не здійснюючи виплату позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди у такі періоди, відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Грошове забезпечення військовослужбовців визначає стаття 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно частини 1-4,6,8 якої держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України встановлюється спеціальна надбавка, що входить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно наказу Міністерства оборони України за № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі Наказ № 260 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 розділу І Наказу № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 розділу І Наказу № 260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Пунктом 8 розділу І даного Наказу встановлено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі командир).
Відповідно до пункту 15 розділу І Наказу № 260 грошове забезпечення не виплачується: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно пункту 16 розділу І Наказу № 260 виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Випадки на підставі яких військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються визначає пункту 5 розділу ХVI Наказу № 260.
Відповідно до пункту 4 розділу ХVI Наказу № 260 при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.
Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України Постановою «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за № 168 від 28.02.2022 року, в редакції, чинній на момент виникнення даних правовідносин, установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Таким чином, військовослужбовцям гарантовано державою належне грошове забезпечення, до складу якого входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
На період воєнного стану Постановою № 168 також передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень в залежності від того, чи бере військовослужбовець безпосередню участь у бойових діях, виплата якої здійснюється на підставі наказів командирів.
Із аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Судом встановлено, що відповідно до довідки від 06.07.2023 року №70 позивач 09.06.2023 одержав вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення правої нижньої кінцівки. Вогнепальний уламковий внутрішньо суглобовий перелом кісток правової гомілки. За обставин: при захисті Батьківщини. Близько 15:20 години під час ведення наступальних дій в районі н.п. Мала Токмачка Запорізької області, військовослужбовець потрапив піл артилерійський обстріл та внаслідок розриву снаряду отримав поранення. На момент поранення перебував в засобах індивідуальною захисту військовослужбовця, не знаходився в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння. Не пов`язано з вчиненням особою злочину, адміністративного чи іншого правопорушення. Не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Після отримання поранення позивач з 09.06.2023 року по 07.07.2023 року перебував на лікуванні в різних медичних установах. На підтвердження вказаних обставин долучено копії виписок із медичних карток стаціонарного хворого:
з 09.06.2023 року по 11.06.2023 року у Військовому госпіталі НОМЕР_3 (виписний (перевідний) епікриз із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3558);
з 11.06.2023 року по 16.06.2023 року ЦРЛ м.Знам`янка (виписка №953 із медичної карти стаціонарного хворого);
з 16.06.2023 року по 07.07.2023 року КНП "Знам`янська міська лікарня ім. А.В.Лисенка" МР (виписка №3767 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення).
Колегія суддів зазначає, що Постанова №168 не містить жодних посилань на обов`язковість безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні/відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Норми п. 1-2 Постанови №168, не містять застереження щодо необхідності перебувати на безперервному лікуванні для отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн., а також загалом передбачають виплату додаткової винагороди для осіб під час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, то суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у спірний період позивач був військовослужбовцем Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому не здійснюючи виплату позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди з підстав, що позивач самовільно залишив військову частину з 17.01.2024 року відповідач діяв протиправно та всупереч чинного законодавства.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про наявність позивача права на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 09.06.2023 року по 07.07.2023 року, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі №460/5635/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	С. М. Кузьмич