ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2838/24 Справа № 181/1507/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року, щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, солдата резерву запасної роти в/ч НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

       Цією постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000 гривень в дохід держави. 
       При обставинах, встановлених місцевим судом, 25 серпня 2024 року приблизно о 23.45 годині військовослужбовець ОСОБА_1 на території тимчасового розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду (воєнного стану). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. 
       В апеляції:
       - ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що він є діючим військовослужбовцем, у зв`язку з чим, не зміг взяти участі і судовому засіданні. За цих же обставин, він не зміг вчасно отримати копію постанови, а про існування постанови йому було доведено посадовими особами військової частини 07 листопада 2024 року. 
       Обґрунтовуючи апеляційні вимоги по суті, вказує, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що з протоколу не зрозуміло, які саме дії ставляться йому у провину, чи відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, чи перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
       Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надав суду заяву, в якій просив здійснити розгляд справи за його відсутності, а тому його неявка, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.
       Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що справа була розглянута 25 вересня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 . Крім того, матеріали справи також не містять інформації про повідомлення ОСОБА_1 будь-яким чином про час, дату та місце судового засідання. Також враховую, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, а тому позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатися своїм часом. За наведених обставин, з метою не порушення права ОСОБА_1 на захист та необізнаність із прийняттям судового рішення саме 25 вересня 2024 року, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.
       Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
       Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
       Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису. 
       Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили. 
       Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
       Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про військове адміністративне правопорушення № 41616 від 25 серпня 2024 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких, під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 , за зовнішніми ознаками, перебував в стані алкогольного сп`яніння. 
       Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у умовах особливого періоду. 
       Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у умовах особливого періоду, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). 
       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не є слушними з огляду на наявність в матеріалах справи пояснень двох свідків, якими підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Таким чином, з огляду на вищенаведене при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Накладене на  ОСОБА_1  стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.        
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
       Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - залишити без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                          О.М. Кононенко