ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/2559/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),                           
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" Дніпропетровська область на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.24  (суддя Мілєва І.В. повний текст якого підписаний 14.08.2024) у справі №904/2559/24
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ 
до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м. Марганець 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія “Кредо”, Запорізька область, м. Запоріжжя
про стягнення 7737,82 грн 
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" з позовною заявою до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 7737,82 грн сплаченого страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовані правом позивача на отримання різниці між сумою  виплаченого страхового відшкодування, сплаченого за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №170297 від 23.07.2021 та сумою страхового відшкодування виплаченого за полісом №АР1078559. 

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2024 у справі №904/2559/24 позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"  Дніпропетровська область, м. Марганець на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"  м. Київ 10    765,82 грн, а саме: 7737,82 грн сплаченого страхового відшкодування, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат",  в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове  рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що:
-          на дату ДТП, про яке йдеться в позовній заяві, цивільно-правова відповідальність АТ “Марганецький ГЗК” була застрахована відповідно до договору № DNHS-3302-10/20 обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2020, поліс № АР/1078559, укладеного із Товариством з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Кредо”;
-          виходячи зі змісту зазначеного договору страхування ЦПВ, компенсація суми сплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілому здійснюється в межах реалізації договору страхування ЦПВ шляхом виплати страхового відшкодування страховиком відповідача, а саме: ТДВ “СК “Кредо”, який є належним відповідачем за позовними вимогами ПрАТ “СК “ПЗУ Україна”, на відміну від АТ “Марганецький ГЗК”; 
-          позивач надав до суду довідку про зарахування 26 137,29 грн, але з даної довідки не вбачається чи зверталось ПрАТ “СК ПЗУ Україна” до ТДВ “СК “Кредо” із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 33 875,11 грн та результати розгляду такого звернення. У разі незгоди з рішенням ТДВ “СК “Кредо” позивач має право оскаржити його в судовому порядку, тобто чинним законодавством України прямо передбачено спосіб захисту цивільних прав та інтересів позивача в даному випадку, який не відповідає фактично обраному ПрАТ “СК ПЗУ Україна” способу захисту та свідчить про помилковість останнього. Виходячи з викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7737,82 грн є безпідставними. 

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Зазначає, що у зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача, як страховика, перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулась заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 05.09.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/2559/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
05.09.2024 матеріали справи № 904/2559/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
19.09.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 09.09.2024  надійшла заява про усунення недоліків скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" Дніпропетровська область, м. Марганець на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.24 у справі №904/2559/24; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.        

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5     статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України     кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
          
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
30.08.2021 о 17 год. 20 хв. на М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 206 км сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу “МАЗ 5340СЗ” державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля “Renault Duster”, державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі про адміністративне правопорушення № 180/2225/21 (а.с. 15-16) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля “Renault Duster”, державний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в ПрАТ СК “ПЗУ Україна” відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів AM № 170297 від 23.07.2021 (а.с. 8-13) та Додатку 1 до договору страхування AM №170297 від 23.07.2021 (а.с. 14).
Власник пошкодженого автомобіля “Renault Duster”, державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ СК “ПЗУ Україна” із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового від 01.09.2021 (а.с. 18-19).
Позивач зазначає, що дану заяву було розглянуто, а пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 01.09.2021 (а.с. 20), ремонтної калькуляції № 9976 від 07.09.2021 (а.с. 21-23), рахунку-фактури № ЛВ-0000389 від 03.09.2021 (а.с. 24) та страхового акту КАСКО №9029/1 (а.с. 25) ПрАТ СК “ПЗУ Україна” було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 33 875,11 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 00062020 від 17.09.2021 (а.с. 26).
Як зазначає позивач, на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля “МАЗ 5340СЗ” державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ “СК “КРЕДО” полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1078559 (а.с. 27), у зв`язку із чим ТДВ “СК “КРЕДО” здійснило виплату страхового відшкодування, з урахуванням зносу складових автомобіля “Renault Duster”, державний номерний знак НОМЕР_2 , на користь ПрАТ СК “ПЗУ Україна” в розмірі 26 137,29 грн, на підтвердження чого надав довідку (а.с. 28), відповідно до якої ПрАТ СК “ПЗУ Україна” підтверджує зарахування 09.12.2022 від ТДВ “СК “КРЕДО” у розмірі 26     137,29 грн.
Посилаючись на ст. ст.1172, 1194 Цивільного кодексу України, враховуючи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля “МАЗ 5340СЗ” державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 працював на посаді водія в Акціонерному товаристві “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат”, яке є власником зазначеного транспортного засобу, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати ПрАТ СК “ПЗУ Україна” різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів AM №170297 від 23.07.2021 з Додатком 1 до договору страхування AM №170297 від 23.07.2021, та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом № АР1078559, а саме 7737,82 грн (33  875,11 грн - 26  137,29 грн). 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі до суду не надійшло.
Суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом (автомобілем “МАЗ 5340СЗ” державний номерний знак НОМЕР_1 ) у зв`язку із виконанням своїх трудових обов`язків, тому саме Акціонерне товариство “Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат”, як власник (володілець) транспортного засобу має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої її працівником.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Згідно ч.1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідач як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків» (постанова Верховний Суд від 10.07.2018 у справі №922/1436/17).
Статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
У преамбулі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Натомість, відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
У даній справі, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Тобто, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування" можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 352/1384/18.
За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПрАТ СК «ПЗУ Україна» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №170297 від 23.07.2021 з Додатком 1 до Договору страхування АМ №170297 від 23.07.2021 та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом № AP1078559, а саме: 33 875 грн. 10 коп. - 26 137 грн. 29 коп. = 7 737 грн. 82 коп.
Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга  Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"  є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, -                                                              

ПОСТАНОВИВ:
        Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2024 у справі №904/2559/24- залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2024 у справі №904/2559/24 – залишити без змін.
Судові витрати Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.10.2024.

Головуючий суддя                                                                                 О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                    Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                                                Ю.Б. Парусніков