УХВАЛА
 
11 грудня 2024 року                     
м. Київ
 
справа № 523/6247/23
провадження № 61-16251ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,                 Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сметюх Вероніка Сергіївна, на постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,  
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: транспортний засіб марки: КІА «Універсал-В», модель: Carnival (білий), державний номерний знак: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , колір білий, рік випуску - 2016 року, шляхом виділу його у власність ОСОБА_1 та                   стягнути на його користь компенсацію ринкової вартості вказаного автомобіля в розмірі 470 638,00 грн. 
Позов мотивовано тим, що сторони з 13 листопада 2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2023 року. До шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,                  ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період шлюбу подружжя придбало транспортний засіб марки: КІА «Універсал-В», модель: Carnival (білий), державний номерний знак: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , колір білий, 2016 року випуску, ринкова вартість якого складає 941 276,00 грн. У 2022 році на зазначеному транспортному засобі подружжя виїхало разом з дітьми з України до Німеччини. 21 листопада 2022 року відповідач разом з двома спільними дітьми та дитиною від першого шлюбу повернулася до України.
Посилаючись на те, що незаконно перетнувши кордон України, відповідачка позбавила позивача можливості здійснювати право спільної сумісної власності на легковий автомобіль, набутий подружжям за час шлюбу, позивач змушений звернутися до суду.
Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 04 жовтня 2023 року  позов задовольнив. 
Визнав автомобіль марки: КІА «Універсал-В», модель: Carnival (білий), державний номерний знак: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , колір білий, 2016 року випуску, спільною власністю подружжя.
Визнав за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна                       подружжя, право власності на частину автомобіля КІА «Універсал-В»,                     модель: Carnival (білий), державний номерний знак: НОМЕР_1 ,                             VIN: НОМЕР_2 , колір білий, 2016 року випуску.
Визнав за ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на частину автомобіля КІА «Універсал-В», модель: Carnival (білий), державний номерний знак: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , колір білий, 2016 року випуску.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію частини вартості автомобіля КІА «Універсал-В», модель: Carnival (білий), державний номерний знак: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , колір білий, 2016 року випуску, у розмірі 470 638,00 грн. Припинив право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 на вказаний автомобіль. 
Виділив у власність ОСОБА_1 автомобіль легковий КІА «Універсал-В»,                   модель: Carnival (білий), державний номерний знак: НОМЕР_1 ,                                      VIN: НОМЕР_2 , колір білий, 2016 року випуску. Вирішив питання про розподіл судових витрат. 
Одеський апеляційний суд постановою від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Сметюх В. С., залишив без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року залишив без змін.
06 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сметюх В. С., через систему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 рокув указаній вище справі. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;                              в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
22 листопада 2023 року Конституційний Суд України у рішенні у справі                                № 10-р(II)/2023 визнав пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українитаким, що відповідає Конституції України(є конституційним).
Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України(абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України                          від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023). Відповідно до                           пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом позову у цій справі є вимоги про поділ майна подружжя, ціна                позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує                               двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 470 638,00 грн.
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного                Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня                      1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб                           (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою               ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сметюх Вероніка Сергіївна, на постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко