Ухвала
 
25 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 454/4797/23
провадження № 61-14750ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити перерахунок,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (далі - АТ «ОГС «Львівгаз») щодо проведення донарахування ОСОБА_1 необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості; визнати протиправним та скасувати рішення комісії АТ «ОГС «Львівгаз» з розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем від 24 серпня 2023 року про задоволення акта про порушення від 01 червня 2023 року                         № 005217, яким ОСОБА_1 донараховано 14 361,71 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за період з 15 березня 2013 року                      до 01 червня 2023 року.
 
Сокальський районний суд Львівської області рішенням від 01 квітня 2024 року позов задовольнив. Визнав протиправними дії АТ «ОГС «Львівгаз» щодо проведення донарахування ОСОБА_1 необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Визнав протиправним та скасував рішення Комісії АТ «ОГС «Львівгаз» з розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем від 24 серпня 2023 року про задоволення акта про порушення від 01 червня 2023 року № 005217, яким ОСОБА_1 донараховано  14 361,71 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за період з 15 березня 2013 року до 01 червня 2023 року. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Львівський апеляційний суд постановою від 08 жовтня 2024 року апеляційну скаргу АТ «ОГС «Львівгаз» задовольнив. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
 
05 листопада 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний су» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на  постанову Львівського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування суами апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та заишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання протиправними дій та скасування рішення щодо проведення донарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 14 361,71 грн.
 
Справа № 454/4797/23 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Згідно зі змістом статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Зазначення у постанові апеляційного суду про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити перерахунок.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                            Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов