УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 757/42011/23
провадження № 51-614 ск 24
Верховний Суд колегією Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 
2024 року закрито провадження за  скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у 
м. Києві, від 31 травня 2023 року про закриття кримінального провадження №12020110200003058.
Ухвалою Київськогоапеляційного суду від 12 листопада 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 
2024 року на підставі ч. 4 ст. 399  Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки зазначене рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про перегляд у касаційному порядку вищевказаних судових рішень. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 310 КПК, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто, касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Печерського районного суду 
м. Києва від 30 жовтня 2024 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом касаційного розгляду.
Стосовно ухвали Київськогоапеляційного суду від 12 листопада 2024 року колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як убачається з положень ч. 2 ст. 305 КПК  прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачене пунктами 3 та 10 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу і оскаржується в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 284 цього Кодексу, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.
За змістом ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року, слідчий суддя закрив провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, на підставі, зокрема, ст. 305 КПК.
Статтею 309 КПК встановлено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. При цьому вказаною статтею не передбачено можливості оскарження ухвали слідчого судді, якою закрито провадження за скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення про необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді постановлено на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року                        № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Тобто, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 
2024 року, якою закрито провадження за скаргою  ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань про закриття кримінального провадження окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, тому рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                    ОСОБА_3