ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 жовтня 2024 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/1994/15-ц
провадження № 22-ц/4809/1509/24 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Савченко Н. В.,
учасники справи:
заявник – Акціонерне товариство «Сенс Банк», 
суб`єкт оскарження – старший державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблина Олександр Васильович,
заінтересована особа – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2024 року у складі судді Кнурова О. А. і

В С Т А Н О В И В:

       Короткий зміст скарги

       В грудні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі – АТ «Сенс Банк») звернулось до суду зі скаргою на рішення державного виконавця та просило скасувати постанову старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблини О. В. від 12 грудня 2023 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 50749473 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 15 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області у справі № 388/1994/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі – ПАТ «Укрсоцбанк») заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2008 року № 428/154ФО1 в розмірі 246 905 грн 72 коп та судові витрати в розмірі 3 703 грн 59 коп і відновити його.
       Скарга мотивована тим, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 428/154ФО1 від 19 травня 2008 року в розмірі 246 905 грн 72 коп та судові витрати в розмірі 3 703 грн 59 коп.
       В подальшому, на виконання зазначеного рішення суду 08 квітня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області Желовніковою Ю. А. було відкрито виконавче провадження № 50749473.
       Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2022 року у вказаній цивільній справі замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Альфа-Банк», яке було перейменовано на АТ «Сенс Банк».
       12 грудня 2023 року старшим державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблиною О. В. прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження № 50749473 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що борг сплачено у повному обсязі.
       Заявник зазначав, що за рахунок коштів, отриманих стягувачем у межах виконавчого провадження за період з 06.10.2017 по 12.12.2023, погашено лише 238 781 грн 73 коп заборгованості за кредитним договором № 428/154ФО1 від 19 травня 2008 року, що не може вважатись фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчим документом, як наслідок, звернувся до суду з відповідною скаргою.

       Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

       Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2024 року в задоволенні скарги стягувача за виконавчим провадженням АТ «Сенс Банк» на рішення старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблини О. В., боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 , - відмовлено.
       Ухвала суду мотивована тим, що рішення державного виконавця у формі постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.12.2023 у межах виконавчого провадження № 50749473 прийняте в межах повноважень державного виконавця на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, відповідає закону і не порушує прав заявника.

       Короткий зміст апеляційної скарги

       В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» просить ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу АТ «Сенс Банк» на рішення старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблини О. В. задовольнити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
За рахунок коштів, отриманих стягувачем у межах виконавчого провадження № 50749473 з виконання виконавчого листа за період 06.10.2017 по 12.12.2023 погашено лише 238 781,73 грн заборгованості за кредитним договором від 19.05.2008 № 428/154ФО, на підтвердження чого, заявником було надано розрахунок, а тому виконавчий документ не може вважатися фактично виконаним у повному обсязі.
Державним виконавцем було надано письмовий перелік з даними про перерахування стягувачу грошових коштів у межах виконавчого провадження № 50749473 в сумі 250 609,31 грн, але державним виконавцем не було надано суду додатково відомостей про те, що кошти в розмірі 4 706,17 грн (платіжне доручення № 1 від 10.10.2019), 3 492,47 грн (платіжне доручення № 1 від 11.12.2019) та 3 715,98 грн (платіжне доручення № 1 від 11.12.2019) було повернуто на рахунок відділу, оскільки рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» було закрито 11 жовтня 2019 року, відповідно вказані вище кошти не було зараховано в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблини О. В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2024 року залишити в силі.
Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовими повістками.
Від старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблини О. В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що у Долинському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 50749473 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 15.03.2016 Долинським районним судом Кіровоградської області у справі № 388/1994/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 19.05.2008 № 428/154ФО1 у розмірі 246 905,72 грн та судових витрат у розмірі 3 703,59 грн.
Загальна сума, що підлягала стягненню з боржника на користь стягувача становила 250 609,31 грн.
Постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.12.2023 державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблини О. В. у зв`язку з тим, що борг сплачено у повному обсязі керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 50749473 було закінчено.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов`язки і права виконавців.
Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційоного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року у справі № 388/1994/15-ц, позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 19.05.2008 № 428/154ФО1 в розмірі 246 905,72 грн, що складається з наступного: - із заборгованості за кредитом – 219 526,95 грн, заборгованості за відсотками 21 766,22 грн, 1 970,37 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 3 642,19 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків та судові витрати в розмірі 3 703,59 грн (том 1 а. с. 36-37, 211-213, том 2 а. с. 27-28).
На виконання зазначеного рішення Долинським районнийм судом Кіровоградської області 15 березня 2016 року було видано виконавчий лист, що підтверджується відповідною копією (том 1 а. с. 151).
08 квітня 2016 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області Желовнікової Ю. А. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 388/1994/15-ц від 15 березня 2016 року (том 1 а. с. 152, том 2 а. с. 66).
Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2024 року замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому перейменовано на «АТ «Сенс-Банк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області у цивільній справі № 388/1994/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.05.2008 № 428/154ФО1 у розмірі 246 905,72 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 219 526,95 грн, заборгованості за відсотками 21 766,22 грн, 1 970,37 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту 3 642,19 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків та судові витрати у розмірі 3 703,59 грн, а всього 250 609 грн 31 коп (том 2 а. с. 54-56, 71-76).
Постановою старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стеблини О. В. від 12 грудня 2023 року, у зв`язку з тим, що борг сплачено у повному обсязі, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1994/15-ц від 15 березня 2016 року закінчено (том 2 а. с. 67-68).
Звертаючись до суду зі скаргою, АТ «Сенс Банк» посилалось на те, що за рахунок коштів, отриманих стягувачем у межах виконавчого провадження за період з 06.10.2017 по 12.12.2023 погашено лише 238 781 грн 73 коп заборгованості за кредитним договором № 428/154ФО1 від 19 травня 2008 року, що не може вважатись фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчим документом, на підтвердження чого надало розрахунок сум, отриманих на виконання виконавчого листа (том 2 а. с. 69-70).
Заперечуючи проти скарги, старшим державним виконавцем Стеблиною О. В. було надано довідку про кошти, стягнені з ОСОБА_1 по ВП № 50749473 щодо примусового виконання виконавчого лсита № 388/1994/15-ц, виданого 15 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області, копію Звіту про здійснення відрахування та виплати відносно ОСОБА_1 у ВП № 50749473 за період з вересня 2017 року по грудень 2019 року та копії розпоряджень, за змістом яких сума отриманих та перерахованих коштів становить 250 609 грн 31 коп (том 2 . с. 114-151, 179-181).
Згідно з частиною першою статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум
і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця (ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Згідно з абзацом 1 пункту 1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України
№ 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі — Інструкція № 512/5) стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в державних банках, у тому числі рахунки в іноземній валюті.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 13 розділу VII Інструкції № 512/5 розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному статтею 45 Закону.  У разі наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження (додатки 6, 7) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні. 
Верховний Суд у постановах від 31 липня 2019 року у справі № 910/3692/18, від 30 червня 2021 року у справі № 910/6415/20 та від 13 вересня 2023 року у справі № 201/2485/17 дійшов висновку, що виконавець, хоча й від імені держави, однак діє саме в інтересах стягувача задля виконання судового рішення, яке постановлено на користь останнього. Тобто, стягувач фактично наділяє виконавця своїм правом на одержання належних йому грошових коштів, а виконавець на цей період стає «отримувачем» таких коштів.  Враховуючи наведене моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби.
За змістом п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
З аналізу доказів, які містяться в матеріалах справи вбачається, що у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 388/1994/15-ц, виданого 15 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 428/154ФО1 від 19.05.2008 в розмірі 246 905,72 грн та судового збору в розмірі 3 709,59 грн, боржником було сплачено на рахунок органу державної виконавчої служби кошти в загальному розмірі 250 609,31 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області у справі № 388/1994/15-ц від 20 січня 2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 19.05.2008 № 428/154ФО1 у розмірі 246 905,72 грн та судових витрат у розмірі 3 703,59 грн фактично виконано у повному обсязі, а тому у державного виконавця були наявні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Встановивши, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги АТ «Сенс Банк».
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, не заслуговують на увагу суду, оскільки зводяться до неправильного тлумачення заявником норм, що регулюють спірні правовідносини.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем не було надано суду додатково відомостей про те, що кошти в розмірі 4 706,17 грн (платіжне доручення № 1 від 10.10.2019), 3 492,47 грн (платіжне доручення № 1 від 11.12.2019) та 3 715,98 грн (платіжне доручення № 1 від 11.12.2019) було повернуто на рахунок відділу, оскільки рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» було закрито 11 жовтня 2019 року, суд не бере до уваги, оскільки боржником було сплачено кошти за виконавчим документом у повному обсязі, а моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «Укрсоцбанк» повідомляло державного виконавця про закриття свого рахунку. 
За змістом частини першої та другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17 (провадження № 61-41031св18) вказано, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.
Разом з апеляційною скаргою заявником було надано до суду виписку щодо руху коштів АТ «Укрсоцбанк», проте, підтверджень, що вказана виписка надавалась заявником до суду першої інстанції, матеріали справи не містять.
Подаючи апеляційну скаргу, АТ «Сенс-Банк» не ставило питання про долучення вказаної виписки до матеріалів справи та не надавало докази неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від заявника.
За таких обставин, суд не бере до уваги надану АТ «Сенс-Банк» разом з апеляційною скаргою виписку про рух коштів.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції не заслуговують на увагу суду, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суда пеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2024 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 25.10.2024.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 

Судді                                                                 С. М. Єгорова

       О. І. Чельник