Справа № 463/4987/24                                Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 33/811/1670/24                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рудакевича Юрія Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Рудакевича Юрія Юрійовича на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 31 травня 2024 року о 04:08 год., керуючи ТЗ «Volvo C30», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Львів, вул. Шота Руставеллі, 7, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою «Drager Alcotest 6820». Результат позитивний 0,35 проміле. Драгер ARHF 0060, тест – 2008, камери – 471955, 471316, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Рудакевич Ю.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2024 року, оскільки копію постанови він отримав 6 листопада 2024 року, вважає, що строк ним не пропущено.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатом приладу «Драгер», проте працівник поліції, йому не запропонував пройти такий огляд в медичному закладі, у зв`язку із чим було порушено вимоги ст. 266 КУпАП.
Наголошує, що в працівника поліції були відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки його було зупинено у зв`язку із порушенням комендантської години.
Звертає увагу, що матеріалами справи не містять документів, як б вказували, що працівник поліції проходив курси для проведення огляду на стан сп`яніння, патрульним не було встановлено ознак сп`яніння, не роз`яснено водію порядку проходження огляду на стан сп`яніння, окрім того в матеріалах справи відсутній акт огляду.
Зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи є епізодичним, на відео відсутній момент зупинки транспортного засобу.
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що адвокат Рудаевич Ю.Ю. отримав копію постанови 6 листопада 2024 року (а.с. 22), а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №815541 від 31 травня 2024 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo C30» д.н.з. НОМЕР_1 (ВАЖЕЙ), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, з застосуванням спеціального приладу «Drager Alcotest 6820», результат 0,35 проміле;
- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 1), з якої встановлено, що огляд було проведено о 04 год. 22 хв., 31 травня 2024 року, результат огляду 0,35проміле, з результатом водій ознайомлений, що підтвердив своїм підписом;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, поведінка, яка не відповідала обстановці, результат 0,35 проміле;
- рапортом лейтенанта поліції Андрія Піхура (а.с. 5), з якого встановлено, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Volvo C30» д.н.з. НОМЕР_1 (ВАЖЕЙ), під керуванням ОСОБА_1 , під час опитування в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, поведінка, яка не відповідала обстановці), у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат 0,35 проміле;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , під час якого в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, надано на вибір трубочку, результат огляду 0,35 проміле. Працівник поліції повідомив водію, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на що він зазначив, що погоджується, оскільки він порушив. Патрульними відсторонено водія від керування транспортним засобом, ознайомлено з протоколом та іншими матеріалами.
Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатом приладу «Драгер», проте працівник поліції, йому не запропонував пройти такий огляд в медичному закладі, у зв`язку із чим було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріал справи, на якому зафіксовано, що водій визнав свою вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.
Твердження апелянта, що в працівника поліції були відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскільки як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені дані підтверджуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4).
Відповідно до п. 2 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 1 розділу II Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Доводи апелянта, що матеріалами справи не містять документів, як б вказували, що працівник поліції проходив курси для проведення огляду на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Згідно із п. 2 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи, що містять інформацію про правопорушення).
Разом із тим, зазначеною інструкцією не передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучається сертифікат про проходження курсів працівником поліції щодо проведення огляду водіїв на стан сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів.
Покликання апелянта на те, що патрульним не було встановлено ознак сп`яніння у водія, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) та іншими матеріалами справи, описаними вище за текстом.
Аргументи апелянта, що водію не роз`яснено порядку проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються, відеозаписом, долученим до матеріалів справи.
Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутній акт огляду, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такий акт долучений до матеріалів судової справи (а.с. 4) .
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянтів про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення від 31 травня 2024 року, а саме опитування водія, процедуру проходження огляду на стана алкогольного сп`яніння та процес складання протоколу про адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити адвокату Рудакевичу Юрію Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суд м. Львова від 30 жовтня 2024 року
Постанову Личаківського районного суд м. Львова від 30 жовтня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Рудакевича Юрія Юрійовича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 Партика І.В.