Номер провадження: 33/813/2587/24
Номер справи місцевого суду: 523/15139/24 
Головуючий у першій інстанції Шурупов В.В. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,
за участю секретаря Соболєвої Р.М.,
захисника адвоката Ільницького Віталія Івановича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2024 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, зі стягненням судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі гривень 605,60 гривень.
Зобов`язано ОСОБА_1 здати посвідчення водія на його ім`я до УПП в Одеській області ДПП.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що 24 серпня 2024 року о 14:50 годині він керував транспортним засобом марки «MitsubishiOutlander», номерний знак НОМЕР_2 , біля будинку № 146 по вул. Південна дорога в м. Одесі, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, що вчинено повторно протягом року.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його поясненням, що до моменту зупинки транспортного засобу, автомобілем керував його товариш, який не мав бажання спілкуватись з працівниками поліції, з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту прибуття працівників поліції ОСОБА_1 залишився в автомобілі, змінив місце свого розташування в автомобілі з переднього пасажирського на водійське сидіння і телефонував особі, яка мала забрати транспортний засіб та в цей час підійшли працівники поліції.
Вказує, що йому не роз`яснювались його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
В судовому засіданні захисник адвокат Ільницький В.І. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
Особа що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , належно повідомлений про дату та місце розгляду справи, не зявився.
Вказане не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, чи керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, або керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно з п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина водія ОСОБА_1 підтверджується дослідженими доказами та матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 117095 від 24 серпня 2024 року; постановою серії ЕНА № 1967092 від 21 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за яким ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП; відеозаписом. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №117095 від 24 серпня 2024 року, яким зафіксовано, що 24 серпня 2024 року о 14:50, м. Одеса, Дорога Миколаївська, 146, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MitsubishiOutlander», номерний знак НОМЕР_2 , при цьому був позбавлений права керування рішенням суду, повторно протягом року, ЕНА 1967092, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування транспортним засобом, особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Протокол підписаний ОСОБА_1 , від якого заяв чи заперечень не надходило (а.с. 1);
- постановою серії ЕНА № 1967092 від 21 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за яким ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, який 21 квітня 2024 року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування від 08 червня 2023 року (а.с. 4);
- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, який було оглянуто в ході розгляду справи, із якого чітко видно, що поліцейський направляється до двох транспортних засобів за фактом ДТП, побачивши, що поблизу місця ДТП, а саме позаду вказаних транспортних засобів стоїть автомобіль синього кольору, підходить до вказаного автомобіля за кермом якого сидить ОСОБА_1 , який пристебнутий ременем безпеки (15:26:21 хв). Поліцейський запитує у ОСОБА_1 водійське посвідчення, на що останній відповів, що не брав його з собою (15:28:04 хв), та розмовляє по телефону (15:28:21 хв). На питання поліцейського учасники ДТП підтвердили, що вони бачили, як 7 хвилин тому автомобіль синього кольору під`їхав позаду місця ДТП, та зі сторони водія ніхто не виходив (15:30:50 хв). Потім коли поліцейський проходить поруч з автомобілем ОСОБА_1 , останній розмовляє з кимось по телефону і каже: «Аварія була, я зупинився» (15:31:31 хв). Далі ОСОБА_1 підходить до працівника поліції та каже: «Давайте якось питання закриємо це…можливо якось його вирішити…» (15:32:56 хв.), «То шо я нарушив, конечно я виноват…давайте вирішимо, я знаю, шо я нарушив (15:33:33хв). ОСОБА_1 намагається домовитись з працівником поліції, щоб уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення. Через деякий час ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції проходить тест за допомогою технічного приладу Драгер, (15:52:46 хв), результат тесту становить 2,20 % (15:53:05 хв), після чого складається протокол про адміністративне правопорушення (15:55:00 хв).
Перевіривши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, судом повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані по справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дав належну оцінку поясненням ОСОБА_1 , що за кермом автомобіля знаходився його товариш.
Вказані пояснення спростовуються дослідженим відеозаписом, на якому зафіксовано, що коли поліцейський підходить до автомобіля синього кольору, який зупинився позаду місця вчинення ДТП, за кермом сидить ОСОБА_1 , який пристебнутий ременем безпеки (час відеозапису 15:26:21 хв). При цьому на питання поліцейського учасники ДТП підтвердили, що вони бачили, як 7 хвилин тому автомобіль синього кольору під`їхав позаду місця ДТП, та зі сторони водія ніхто не виходив (15:30:50 хв). Потім, коли поліцейський проходив поруч з автомобілем ОСОБА_1 , останній розмовляв з кимось по телефону і казав: «Аварія була, я зупинився» (15:31:31 хв). Тобто, як вірно зазначено судом, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, більш того, ОСОБА_1 погоджувався з вчиненим ним правопорушенням, не заявляв, що за кермом автомобіля знаходився його друг, а навпаки поводив себе як водій транспортного засобу, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер (15:52:46 хв),
Таким чином, пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що за кермом автомобіля сидів його друг, а ОСОБА_1 потім пересів з переднього пасажирського сидіння на водійське є надуманими, та розцінюється судом як спосіб уникнути адміністративної відповідальності. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1  не роз`яснювались його права, передбачені ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення стоїть підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. 
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,
                                       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                М.В. Назарова