Номер провадження: 33/813/2546/24
Номер справи місцевого суду: 491/546/24 
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 
адвоката Воробець Арсена Вікторовича
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду, в режимі відео конференції апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 26 вересня 2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 26 вересня 2024 року від 30.09.2024 року визнано громадянина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 18 липня 1995 року Центр ДАІ 5111; мешканця АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено на нього адміністративні стягнення:
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;
- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_2 стягнення за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Роз`яснено, що відповідно до положень ст.ст. 307,308 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови, а у разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у строк, зазначений вище, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір призначеного штрафу.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Згідно постанови суду, 30 червня 2024 о 13 годині 17 хвилин в м. Ананьїв по вул. Єврейська 73 водій, ОСОБА_2 , керував автомобілем марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи в стані сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком від 30 червня 2024 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.
За вказаним фактом працівником поліції 30 червня 2024 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 468949 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
30 червня 2024 о 13 годині 17 хвилин в м. Ананьїв по вул. Єврейська 73 водій, ОСОБА_2 , керував автомобілем марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль HYUNDAI TVCSON, державний номерний знак НОМЕР_4 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
За вказаним фактом працівником поліції 30 червня 2024 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 469015 за ст. 124 КУпАП.
Зазначені матеріали, з метою дотримання вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП суд на місці постановив об`єднати справи №№491/546/24, 491/547/24 в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер 491/546/24 (провадження №3/491/623/24), оскільки вказана справа зареєстрована в АБД Д3 першою.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом проігноровані основні твердження, щодо його невинуватості, а тому просить скасувати постанову Ананьївського районного суду Одеської області по справі № 491/546/24, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП; а за правопорушення за ст. 124 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності у відповідності до ст. 22 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, він в повній мірі визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Наголошує, що відшкодував завдані своїми діями матеріальні збитки власнику пошкодженого транспортного засобу, повністю покривши йому витрати відновлювального ремонту автомобіля.
Також апелянт наголошує, що до та після керування транспортним засобом алкогольних напоїв не вживав, у зв`язку з чим, вважає, що результаті проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є помилковим, та такими, що були проведені з порушенням Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України. Просить звернути увагу суду на те, що працівниками поліції було здійснено безпідставне направлення його до лікарського закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ними не було здійснено передбачених нормами Інструкції заходів для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці. Також ОСОБА_2 зауважує, що в протоколі зазначено, що він здійснював керування о 13 годині 17 хвилин, а огляд на стан сп`яніння проведено о 15 годині 20 хвилин, що вказує на те, що з моменту встановлення підстав для здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння та до моменту фактичного здійснення огляду пройшло більше ніж дві години. А з відеозапису, який долучений до матеріалів судової справи взагалі вбачається, що тільки в 15:30 годин розпочалась процедура проходження огляну на стан сп`яніння.
Сам огляд був проведений з порушенням, оскільки лікар не здійснив дослідження вегетативної-судинної реакції, не перевірив рухову сферу, а також не перевірив чи взагалі наявний запах алкоголю з порожнини роту. А прилад яким проводився огляд, взагалі відсутній у Переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Також, наголошується, що медичним закладом у якому проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння не надано дозвільних документів на використання приладу «Алкофор 307», а саме сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу, які передбачені Інструкцією. 
В судовому засіданні в режимі відеоконференція захисник ОСОБА_2 адвокат Воробець А.В. надав пояснення по суті справи, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовільнити.
Перевіривши матеріали провадження про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, проаналізувавши зміст судової постанови та спів ставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, апеляційний суд приходить наступного висновку.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаних правопорушень за зазначених у постанові обставин.
Апелянтом повністю визнається вина у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а тому апеляційним судом не досліджується та не перевіряється.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 468949 від 30 червня 2024 року, з якого вбачається, що 30 червня 2024 о 13 годині 17 хвилин в м. Ананьїв по вул. Єврейська 73 водій, ОСОБА_2 , керував автомобілем марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи в стані сп`яніння. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком від 30 червня 2024 року. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 с. 130 КУпАП;
- висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Алкофор 307»,результат огляду становив 1,28‰ алкоголю у видихальному ОСОБА_2 повітрі при допустимій нормі 0,2‰;
- копією направлення № 24 від 30 червня 2024 року ОСОБА_2 на огляд на стан сп`яніння;
- копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 27 від 30 червня 2024 року, з якого вбачається, що крім використання технічного засобу газоаналізатора «Алкофор 307» для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, лікар, що проводив огляд ОСОБА_2 , зробив його опис, здійснив дослідження вегетативно-судинної реакції, перевірив рухову сферу, наявність запаху алкоголю з рота тощо;
-копією витягу з журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, з якого вбачається наявність відповідного запису відносно ОСОБА_2 ;
-відеозаписами із нагрудної камери поліцейського, що додані на компакт-дисках СD-R до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 468949 від 30 червня 2024 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, результат тесту1,28 ‰.
Зазначені докази в повній мірі узгоджуються між собою та в повній мірі свідчать про порушення п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно із яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно дані докази в повній мірі спростовують доводи апеляційної скарги щодо відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги з приводу порушень під час проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 .
За змістом п.п.2,3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння.
Як вбачається із долученого до справи відеозапису фіксування порушення, ОСОБА_2 на місці ДТП не було виявлено, після його розшуку останнього було доставлено до закладу охорони здоров`я, де ОСОБА_2 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Алкофор 307», під час якого було встановлено факт перебування у стані алкогольного сп`яніння останнього. Результат тесту склав 1,28%, зауважень або заперечень, щодо результатів тесту ОСОБА_2 не висловлював, а в протоколі зазначив, що від дачі пояснень відмовляється.
Протокол, який складений відносно ОСОБА_2 відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.
Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Таким чином, порушень процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом мотивів, допущено не було.
Доводи апелянта з приводу того, що працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а провели огляд у медичному закладі не ґрунтуються на законі, так як дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема, вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я. Крім того, з відеозапису вбачається, що на місці ДТП ОСОБА_2 одразу не було виявлено.
Посилання апелянта на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в порушенням вимог Інструкції огляду на стан сп`яніння і приладом якого не має в переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху та таким приладом який сертифікату відповідності, є безпідставними та неспроможними.
Матеріалами справи підтверджується, що медичний огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався з використанням пристрою «АлкоФор 307», с/р № Q2311150064.
Відповідність Технічному регламенту засобу «АлкоФор 307» із с/р № Q2311150064 підтверджується копіями документів які маються в матеріалах справи, а саме копією декларації про відповідність газоаналізатора «АлкоФор 307», та сертифікату налаштування (калібрування) алкотестера прилад пройшов 12.06.2024 року, згідно з інструкцією з експлуатації даного приладу, наступне технічне обслуговування алкотестера необхідно провести не пізніше 12.06.2025 року.
Таким чином, проведений медичний огляд ОСОБА_2 та складений на його підставі висновок «Ананьївської багатопрофільної міської лікарні Ананьївської міської ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.06.2024 року, проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Порядку 1103, підстави вважати його недійсним відсутні.
Також апеляційний суд наголошує, ОСОБА_2 поставив свій підпис у висновку лікаря без будь яких зауважень. Оскарження зазначеного висновку або дій лікаря матеріали справи не містять.
Щодо доводів, про те, що з моменту встановлення підстав для здійснення огляду на стан сп`яніння та до моменту фактичного здійснення огляду пройшло більше ніж дві години, оскільки у протоколі зазначено час керування автомобілем 13:17 год. а огляд на стан сп`яніння проводився о 15:20 год., апеляційний суд вважає, що незначна похибка у часі не впливає на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 , тип паче відповідно до відповіді № 223 від 05.08.2024 року на запит № 11 від 01.08.2024 року вбачається, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 30.06.2024 року проходив огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння за направленням № 24 о 14:00 годині.
Щодо посилань апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то їх суд вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції врахував усі докази, що містяться в матеріалах справи в їх взаємозв`язку і сукупності, яким надав належну оцінку.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують факту вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та не є підставою для скасування законної постанови суду першої інстанції, оскільки зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням і свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.
Позиція захисника, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8 ,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 після об`єднання двох протоколів про адміністративне правопорушення на підставі ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та скасування постанови суду першої інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 — залишити без задоволення.
Постанову судді Ананьївського районного суду Одеської області від 26 вересня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов