Справа № 463/7025/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1469/24                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                02 листопада 2024 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2024 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»,  ОСОБА_1  про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:
У серпні 2023 року приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулась до суду з позовом, в якому просила в порядку суброгації стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», як із страховика забезпеченого транспортного засобу, грошові кошти в сумі 5017 грн. 73 коп., а з ОСОБА_1 , як із винної особи, - грошові кошти в сумі 27798 грн. 14 коп., на відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортного засобу марки «Audi Q7», р.н. НОМЕР_1 , яку ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» сплатила власнику вказаного транспортного засобу - ОСОБА_2 на підставі договору страхування транспорту №509/19-Т/МК від 26.12.2019 року.
Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 30.06.2020 року на вул. Вашингтона, 1 у м. Львові з вини відповідачки  ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом марки «Nissan Juke», р.н. НОМЕР_2 , сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Audi Q7», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 .
Згідно Звіту №1856/20 від 30.06.2020 року, наданого ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу склала 60104 грн. 86 коп., які підлягали сплаті страховиком забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», проте, вказана страхова компанія сплатила на вимогу позивача лише 55087 грн. 13 коп., тому не відшкодованою залишилася частина матеріального збитку в розмірі 5017 грн. 73 коп. 
Окрім того, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Audi Q7», р.н. НОМЕР_1 , склала 87903 грн., які ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» сплатила власнику вказаного транспортного засобу - ОСОБА_2 на підставі договору добровільного страхування транспорту №509/19-Т/МК від 26.12.2019 року, тому решта суми матеріального збитку - 27798 грн. 14 коп. (87903 грн. - 60104 грн. 86 коп. = 27798 грн. 14 коп.), для повного відшкодування завданої шкоди підлягає стягненню з винної в ДТП особи - ОСОБА_1 . 
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено, зокрема: в частині позовних вимог, звернених до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», - відмовлено за безпідставністю, а в частині позовних вимог, звернених до ОСОБА_1 , - відмовлено за спливом позовної давності. 
Рішення суду оскаржив позивач ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що не пропустив строку позовної давності, оскільки первинно звертався з таким позовом 29.06.2023 року, однак, 17.07.2023 року позовна заява була повернута судом без розгляду, тому 10.08.2023 року позивач змушений був повторно звертатися до суду з даним позовом.
Крім того, зазначає, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану указом Президента України від 24.02.2022 року №64/022, затвердженим Законом України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», до Цивільного кодексу України (п.19 Прикінцевих та перехідних положень) внесені зміни, відповідно до яких, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
10.06.2024 року відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
Звертає увагу, що згідно Звіту №1856/20 від 30.06.2020 року, матеріальний збиток у розмірі 60104 грн. 86 коп. - це вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу (з ПДВ на запасні частини та матеріали), однак, згідно платіжного доручення від 03.08.2020 року, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування на підставі наданого рахунку, де вартість ПДВ не включено, тому страхове відшкодування, яке підлягало сплаті страховиком забезпеченого транспортного засобу, було зменшене на суму ПДВ, відтак, вимоги до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» вважає безпідставними.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., понесені на стадії апеляційного розгляду справи, за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, на підтвердження чого долучено ордер та договір про надання правничої допомоги №1/07-2023 від 10.07.2023 року, акт про надання правничої допомоги №164 від 28.05.2024 року і платіжну інструкцію на суму 10000 грн.
У відповіді на відзив позивач висловив заперечення щодо стягнення вказаних судових витрат, зазначивши, що підготовка відзиву страховиком щодо виплати страхового відшкодування не потребує правничої допомоги та високої професійної підготовки.
27.08.2024 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідачки ОСОБА_1 , яка заперечує доводи та вимоги апелянта, покликаючись на правильність висновків суду про застосування наслідків спливу позовної давності. 
Наголошує, що при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а оскільки дана ДТП мала місце 30.06.2020 року, тому останній день строку для звернення позивача до суду за захистом своїх прав сплив 30.06.2023 року.
Вважає безпідставними покликання позивача на зупинення перебігу позовної давності на строк дії воєнного стану, який було введено в Україні з 24.02.2022 року, оскільки згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 10.11.2022 року в справі №990/115/22, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами і питання поновлення процесуального строку у випадку його пропущення з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.
Додає, що за усталеною практикою Верховного Суду, введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
Відповідач ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. 
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 22.10.2024 року, є дата складення повного судового рішення - 02.11.2024 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що з вини відповідачки ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом марки «Nissan Juke», р.н. НОМЕР_2 , 30.06.2020 року об 11 год. 40 хв. на вул. Дж. Вашингтона, 1 у м. Львові сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Audi Q7», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.39-40, 44-45).
Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №509/19-Т/МК від 26.12.2019 року «ALL RISKS», з терміном дії до 26.12.2020 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховиком) та ОСОБА_2 (страхувальником), останній застрахував свій транспортний засіб, зокрема, від пошкодження внаслідок ДТП (а.с.6-11).
Згідно страхового акту №006.01845320-1 від 31.07.2020 року (а.с.13), страховик ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» визначив розмір страхового відшкодування, що підлягало виплаті страхувальнику ОСОБА_2 (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнта фізичного зносу, згідно з рахунком на оплату №000001158 від 29.07.2020 року ФОП ОСОБА_4 (а.с.12-14)), - 87096 грн., яке було виплачено шляхом перерахування коштів ФОП ОСОБА_4 , що підтверджено платіжним дорученням №40236844 від 03.08.2020 року (а.с.36).
У платіжному дорученні зазначено: «Призначення платежу: страхова виплата ОСОБА_2 , акт №006.01845320-1 від 31.07.2020 р. зг. рах. №000001158 від 29.07.2020 р. Без ПДВ».
Згідно Звіту №1856/20 від 30.06.2020 року, складеного ФОП ОСОБА_3 (а.с.16-21), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi Q7», р.н. НОМЕР_1 , з ПДВ (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) складає 112349 грн. 91 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових «Audi Q7», р.н. НОМЕР_1 , з ПДВ на запчастини, складає 60104 грн. 86 коп., ринкова вартість автомобіля - 955699 грн. 50 коп.
На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Nissan Juke», р.н. НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», поліс АР4138536, з терміном дії: до 25.03.2021 року, з лімітом відповідальності за шкоду майну: 130000 грн., розмір франшизи: 0 грн. (а.с.42, 48, 69).
ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатила на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування по даному страховому випадку в розмірі 55087 грн. 13 коп. (Без ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією №14239 від 01.10.2020 року (а.с.50).
Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно з п.36.2 ст.36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:  у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. 
За позицією ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», позивачем не надано документа на підтвердження факту проведення ремонту автомобіля в особи, яка є платником ПДВ, а тому, ураховуючи положення абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір оціненої шкоди має зменшуватись на суму податку на додану вартість.
Наведене позивачем в апеляційній скарзі не спростовано жодним аргументом, а згідно з платіжним дорученням №40236844 від 03.08.2020 року (а.с.36), страхове відшкодування в розмірі 87096 грн. виплачене ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Без ПДВ, позаяк, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу - 60104 грн. 86 коп., відповідно до Звіту №1856/20 від 30.06.2020 року, складеного ФОП ОСОБА_3 (а.с.16-21), на який позивач покликається в обгрунтування заявлених вимог до відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», обрахована з ПДВ. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявлених позивачем вимог до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є правильними і не спростовані доводами апеляційної скарги, тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Що ж стосується позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , то колегія суддів виходить з наступного. 
У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У відповідності до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Отже, з урахуванням наведених вище норм, страховик потерпілої в ДТП особи має право на стягнення в порядку суброгації з винної в ДТП особи страхового відшкодування, яке він виплатив страхувальнику (потерпілому) на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту (договору майнового страхування).
Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, вимоги позивача до відповідачки ОСОБА_1 , як до винної в ДТП особи, про відшкодування майнової шкоди, яка залишилась не відшкодованою внаслідок виплати страхового відшкодування страховиком забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ґрунтуються на нормах наведених вище положень закону, тому підлягали до задоволення.
Однак, суд першої інстанції відмовив у задоволенні таких вимог за спливом позовної давності, дійшовши висновку, що позивач пред`явив позов до відповідачки ОСОБА_1 за межами трирічного строку позовної давності.
Такий висновок суду є помилковим, ураховуючи наступне.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
З матеріалів справи встановлено, що вказана ДТП (страховий випадок у контексті договору добровільного страхування наземного транспорту), яка вчинена з вини відповідачки ОСОБА_1 , сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з позовом до відповідачки позивач звернувся 10.08.2023 року.
У той же час, Законом №2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, відповідно до якого (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,  362,  559,  681,  728,  786,  1293  цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Ураховуючи наведені вище норми Закону й те, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває, колегія суддів доходить висновку, що, звернувшись з позовом 10 серпня 2023 року, позивач не пропустив строку позовної давності, а тому позовна вимога до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у розмірі 27798 грн. 14 коп. підлягає задоволенню.
Доводи відповідачки про застосування правових висновків Верховного Суду, на які вона покликається у відзиві на апеляційну скаргу, є безпідставними, оскільки такі стосуються процесуальних строків, позаяк, в даній справі йдеться про строк, визначений матеріальним законом, - строк позовної давності.
У зв`язку з наведеним, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у розмірі 27798 грн. 14 коп. підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про задоволення цієї позовної вимоги в повному обсязі.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому не може виходити за межі позовних вимог, пред`явлених позивачем до відповідачки ОСОБА_1 .
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).
Ураховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що у задоволенні апеляційної скарги позивача в частині вимог, звернених до відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відмовлено, а даний відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заявив вимогу про відшкодування понесених ним на стадії апеляційного розгляду справи витрат на правничу допомогу по підготовці відзиву на апеляційну скаргу, долучивши докази на підтвердження таких витрат, а також заперечення позивача у відповіді на відзив про необгрунтованість та безпідставність заявлених вимог про стягнення даного виду витрат, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення такої вимоги відповідача та стягнення на його користь з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. При цьому, колегія суддів враховує розмір пред`явлених до цього відповідача позовних вимог - 5017 грн. 73 коп., й те, що позиція цієї сторони вже була сформована на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, а подання відзиву на апеляційну скаргу не є обов`язковим. 
За встановлених і наведених вище обставин, такий розмір буде відповідати критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.
Відповідно до статті 141 ЦПК України та у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача за наслідками розгляду справи апеляційним судом, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6142 грн. 10 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85%).
В іншій частині визначених процесуальним законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення немає, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити частково.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в розмірі 27798 гривень 14 копійок - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким цю позовну вимогу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» майнову шкоду в розмірі 27798 гривень 14 копійок.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6142 гривень 10 копійок.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 02 листопада 2024 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко 

Судді:                                                  С.М. Копняк 

                                        А.В. Ніткевич