Справа № 750/7537/24 	Головуючий у 1 інстанції Кузнєцова О. О. 	
Провадження № 33/4823/826/24 	  	
Категорія - – ч.1 ст.172-6 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Павленко О.В., прокурора - Шимка Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Павленко О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 серпня 2024 року,
  
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
     ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , депутат 8-го скликання Чернігівської обласної ради, 
притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Чернігівської обласної ради 8-го скликання, тобто у відповідності до пп.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014, є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини 1 статті 45 та п.2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме, подала таку декларацію 05 березня 2024 року, хоча зобов`язана була подати не пізніше 31 січня 2024 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом Чернігівської обласної ради 8-го скликання, тобто у відповідності до пп.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини 1 статті 45 та п.2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме, подала таку декларацію 05 березня 2024 року, хоча зобов`язана була подати не пізніше 31 січня 2024 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Павленко О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях її підзахисної складу даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що розподілення справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та в подальшому їх об`єднання в суді першої інстанції відбулося з порушенням Положення про автоматизовану систему документообігу, а відтак усі подальші рішення ухвалювалися неповноважним складом суду. Вказує, що з копії витягу з протоколу пленарного засідання п`ятнадцятої сесії Чернігівської обласної ради (восьмого скликання) 27 вересня 2023 року, де Ніна Лемеш, перший заступник голови обласної ради, повідомила про відновлення електронного декларування та відкриття е-декларацій, який триватиме до 24 січня 2024 року, не убачається, що ОСОБА_1 була присутня на вказаній сесії, що свідчить про відсутність доказів того, що вона була обізнана з термінами подачі декларацій за 2021-2022 роки. А тому ОСОБА_1 була  впевнена, що декларації за 2021-2022 роки повинні бути подані до 01 квітня 2024 року. Також захисник послалась на відсутність умислу її підзахисної на вчинення адміністративного правопорушення. Вказала, що ОСОБА_1 займалась громадською діяльністю по забезпеченню громади, в тому числі і під час поїздки до Республіки Болгарії, звідки повернулась пізніше - 04.02.2024, через несподіване погіршення здоров`я. Одразу ж після повернення із закордонного відрядження та отримавши листа від НАЗК, ОСОБА_1 в один день подала всі три декларації, які їй допомагав заповнювати юрист із Чернігівської обласної ради. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив постанову місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.   

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, частина 1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).
Згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до ч.1, 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення №312/2024 від 27.05.2024, ОСОБА_1 , будучи депутатом Чернігівської обласної ради 8-го скликання, тобто у відповідності до пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини 1 статті 45 та п.2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме, подала таку декларацію 05.03.2024, хоча зобов`язана була подати не пізніше 31.01.2024, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП (а.с.5-10).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №311/2024, ОСОБА_1 , будучи депутатом Чернігівської обласної ради 8-го скликання, тобто у відповідності до пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини 1 статті 45 та п.2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме, подала таку декларацію 05.03.2024, хоча зобов`язана була подати не пізніше 31.01.2024, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП (а.с.77-82).

Отже, протоколи про адміністративне правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

За змістом ч.1 ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.
Так, згідно з Витягом з протоколу пленарного засідання першої сесії Чернігівської обласної ради 8-го скликання від 03.12.2020 оголошено інформацію про результати виборів депутатів Чернігівської обласної ради на чергових виборах 25.10.2020, та за ОСОБА_1 визнано повноваження депутата Чернігівської обласної ради, яка відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією.
Відповідно до пп. "б" п.1 ч.1 ст.3 цього Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі депутати місцевих рад.
Депутат Чернігівської обласної ради ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" №1700-VІІ від 14.10.2014, та має нести відповідальність за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" (далі Закон №3384-ІХ) набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

Отже, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону №1700-VII (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом.

На підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" були внесені зміни до деяких Законів України, а саме: пункт 27 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ від 14.10.2014 викладено у такій редакції: "установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. 
Тобто, вищевказаним Законом визначено, що щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди за загальним правилом слід подати до 31 січня 2024 року.

За таких підстав, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2021 та 2022 рік упродовж часу з 00:00 год 12.10.2023 по 23:59 год 31.01.2024 (граничний строк).

Проте, ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений ст.45 розділу VII "Фінансовий контроль" та пп.27 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону України «Про запобігання корупції" №1700-VІІ від 14.10.2014, та подала декларації за 2021 та 2022 роки з пропуском, встановленого законом строку, а саме 05 березня 2024 року, що вбачається з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Доводи захисника з приводу відсутності доказів того, що ОСОБА_1 була присутня на пленарному засіданні обласної ради 27.09.2023, на якому перший заступник голови Чернігівської обласної ради Н.Лемеш роз`яснювала порядок подання декларацій, є безпідставними. 
Так, ОСОБА_1 , як особа, яка є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані із корупцією, знала про свій обов`язок подати декларації у встановлені законом строки.

Щодо посилань захисника на відсутність умислу ОСОБА_1 на несвоєчасне подання декларацій за 2021-2022 роки, та на поважність причини пропуску подачі декларацій через активну громадську діяльність, слід зазначити наступне.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається.
Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.
Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 , в поданні декларації у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі апелянтом не наведені.
Зазначені адвокатом причини пропуску встановленого строку, зокрема про те, що  ОСОБА_1 є керівником ГО «Ліга ділових та професійних жінок України», в період з 20.01.2024 по 15.02.2024 вона перебувала в Республіці Болгарія на запрошення з метою отримання транспортного засобу та іншої гуманітарної допомоги на користь ГО для громадян м. Чернігова та Чернігівської області, і через складнощі з перетином кордону, зміною графіку заходів, виниклими проблемами зі здоров`ям, повернулася до м. Чернігова лише 04.02.2024, хоча планувала 28.01.2024, апеляційний суд оцінює критично, оскільки про обов`язок щодо подачі декларацій останній було відомо до того, як вона отримала запрошення. Крім того, з часу повернення до м. Чернігова 04.02.2024, пройшов значний проміжок часу до подачі нею декларацій – 05 березня 2024 року.

За таких обставин, вказані причини поважності несвоєчасної подачі декларації, є непереконливими.

Відтак, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 легковажно поставилася до виконання покладеного на неї обов`язку щодо подання декларації.

А тому, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання захисника на те, що розподілення справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та в подальшому їх об`єднання відбулося з порушенням Положення про автоматизовану систему документообігу, а відтак всі подальші рішення ухвалювалися неповноважним складом суду, не ґрунтується на Законі, з огляду на таке.

Рішенням Ради суддів України від 02 березня 2018 року №17 внесено зміни до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами) (далі – Положення), виклавши його у новій редакції. 
Після чого рішенням Ради суддів України від 12 квітня 2018 року №16 встановлено порядок набрання чинності вказаних змін до Положення, згідно з яким пункт 21 Розділу VIII Положення набрав чинності з 15 березня 2018 року (пункт 2.1 рішення). 
Норми Положення, не зазначені у п.п.2.1, 2.2 цього Рішення набирають чинності та можуть використовуватись у тестовому режимі виключно для судів та органів системи правосуддя, визначених пілотними згідно з відповідним наказом Державної судової адміністрації України (пункт 2.3 рішення). 
Так, дійсно, у вказаному рішенні Рада суддів України зазначила, що до підключення до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем, використання яких є обов`язковим для його роботи: в судах застосовуються норми Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15 вересня 2016 року, та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду; повністю зберігаються повноваження зборів суддів щодо здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями, у тому числі щодо в частині затвердження засад використання автоматизованої системи документообігу суду (пункт 3 рішення). 
Однак окремим пунктом 4 даного рішення Ради суддів України зазначено про втрату чинності з 15 березня 2018 року п.п.2.3.43 - 2.3.46, додатки № 1-6, № 8-13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15 вересня 2016 року. 
Отже, із рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року №16 вбачається, що замість норм підпунктів 2.3.43 – 2.3.45 пункту 2.3 Положення у редакції рішення Ради суддів України від 15 вересня 2016 року з 15 березня 2018 року діють норми пункту 21 Розділу VIII Положення у редакції рішення Ради суддів України від 02 березня 2018 року. 
У зв`язку з викладеним та невідповідністю діючому законодавству України деяких положень підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення, у редакції рішення Ради суддів України від 15 вересня 2016 року №58, зокрема абзацу восьмого цього пункту, рішенням зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова внесено зміни до Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду м. Чернігова на підставі рішень Ради суддів України від 02 березня 2018 року №17 та від 12 квітня 2018 року №16, а передача заяв, клопотань тощо раніше визначеному у судовій справі судді зазначена у відповідності до п.21 Розділу VIII Положення у редакції рішення Ради суддів України від 02 березня 2018 року. 
Окрім того, вказані пункти 2.3.44 - 2.3.45 пункту 2.3 Положення у редакції рішення Ради суддів України від 15 вересня 2016 року та пункт 21 Розділу VIII Положення у редакції рішення Ради суддів України від 02 березня 2018 року відрізняються лише деякими абзацами, зокрема абзацом восьмим підпункту 2.3.44.

До того ж, відповідно до Розділу 15 Методичних рекомендацій щодо застосування правил поєднання справ засобами КП «Д-3», затверджених наказом Генерального директора ДП «Інформаційні судові системи» №62/ОД від 20.04.2023, після повернення належно оформленого обвинувального акту (справи про адміністративне правопорушення) до суду, необхідно створити нову ОСК (обліково-статистичну картку) на основі попередньої з типом поєднання «Після до оформлення / після скасування вироку з підстав невиконання умов угоди».
Поєднання відбувається в межах одного суду.
У чинному законодавстві України немає чітких вказівок на умови розподілу такої справи між суддями, тому розподіл відбувається на загальних підставах.

За таких підстав, автоматизований розподіл та об`єднання справ про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 після їх повернення з Управління стратегічних розслідувань ГУ НП в Чернігівській області після доопрацювання та належного оформлення, відбувся з дотриманням норм Закону.
  
Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, за якою її притягнуто до адміністративної відповідальності, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП. 

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,     

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Павленко О.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити  без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без  змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний