Справа № 307/3999/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       15 жовтня 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.,
суддів : Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.
з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варга Дмитро Дмитрович, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2024 року у складі судді Ніточко В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-
                                  в с т а н о в и в :
У вересні 2023 року  ОСОБА_2  звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_1  про розірвання шлюбу.
Позов мотивовано тим, що 22 жовтня 2011 року між ОСОБА_2  та ОСОБА_1  у виконкомі Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №50. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для розірвання шлюбу є те, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний час подружжя проживає окремо, примирення є неможливим. 
За вказаних обставин позивач ОСОБА_2  просила розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_1 . 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2024 року позов ОСОБА_2  – задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований 22 жовтня 2011 року у виконкомі Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, актовий запис - №50. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок судового збору.
В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варга Д.Д., просить рішення суду скасувати та відмовити у заявленому позові, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції було безпідставно відновлено провадження у справі, не взято до уваги заяву відповідача про надання сторонам строку для примирення у зв`язку з веденням переговорів щодо їх можливого примирення. Апелянт звертає увагу на те, що наразі пріоритетом для нього є збереження сім`ї та подружнього життя. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності учасників справи. 
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції прийнявши до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, дійшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22 жовтня 2011 року у виконкомі Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області між ОСОБА_2  та ОСОБА_1  було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2011 року, актовий запис №50. 
Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сторони припинили шлюбні відносини.
У вересні 2023 року  ОСОБА_2  звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_1  про розірвання шлюбу.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2023 року судом першої інстанції вживалися заходи щодо примирення подружжя ОСОБА_5 у відповідності до ст. 111 СК України шляхом надання строку для примирення. 
Однак, сторони не примирилися.
Ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Відповідно до ч.6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.
Статтею 24 СК України та ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Тобто, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».
Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
За таких обставин, примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону.
Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Відповідно до ч.3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Позивачка у позовній заяві висловила свою позицію, що подальше збереження шлюбу є неможливим, буде суперечити її інтересам та просила задовольнити позов про розірвання шлюбу.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки примирення і подальше подружнє життя сторін не є можливим, сім`я фактично розпалася і подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, яка не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем, тобто на даний час не існує її вільної згоди на шлюб.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Як в суді першої інстанції, так і на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивач не заявляла клопотань про відмову від позову, що свідчить про небажання позивачки перебувати в шлюбі з відповідачем. Відмова у розірванні шлюбу буде примушенням позивачки до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Таким чином рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варга Дмитро Дмитрович, залишити без задоволення.
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2024 року. 
Головуючий : 
Судді: