ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3609/24                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 жовтня 2024 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Сорочка Є.О.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
   
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила суд:
-          визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.03.2024 № 254050009540 про відмову у призначенні пенсії;
-          зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити    ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 27.02.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах прийнято всупереч норм чинного законодавства та порушує право позивача на соціальний захист, адже остання досягла передбачених умов для призначення пенсії за заявою та поданими документами.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 р. адміністративний позов  задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.03.2024 № 254050009540 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити    ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 27.02.2024.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 09.10.2024.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , маючи 05 років 06 місяців 11 днів спеціального стажу та 29 років 01 місяць 22 дні страхового стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком      № 2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", 27.02.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач 1) із заявою про призначення пенсії встановленого зразка.
Працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за екстериторіальним принципом призначення та перерахунку пенсій відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, заяву про призначення пенсії від 27.02.2024 було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - Відповідач 2).
Відповідачем 2 прийнято рішення № 254050009540 від 05.03.2024 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.
У рішенні № 254050009540 від 05.03.2024 відповідач 2 зазначає, що за доданими документами   страховий стаж позивачки становить 29р.1м.22дн, пільговий стаж становить 5р. 6м. 1 дн. Дата, з якої вона матиме пенсійну виплату - в 58 років. Причини не призначення пенсії, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідач 2 не зазначає.
Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулась до суду з позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що з 23 січня 2020 року в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02 березня 2015 року №213-УІІІта пункт 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII.
Відносно позивачки, правила означених законів містять розбіжність у визначенні віку, який складає 50 років за пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02 березня 2015 року №213-УІІІта 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-УІІІ.
За висновками суду першої інстанції, обрані відповідачем мотиви вчинення владного управлінського рішення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь, в даному випадку, позивача. В даному випадку є діючими одночасно два закони, котрі відносно позивача містять різні правила призначення пенсії за Списком               № 2 стосовно параметру вікового цензу.
Саме тому, слід віддати перевагу у застосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк зобов`язання апелянта призначити пенсію є помилковим. Адже заява за принципом екстериторіальності опрацьовувалась саме ГУ ПФУ в Рівненській області та саме цим органом приймалось рішення. Крім того, апелянт вважає, що фактично Законом № 2148 повністю передао в сферу дії Закону № 1058 регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та одночасно припинено в цій частині застосування Закону № 1788.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Так, з 01 січня 2004 року законом, який визначає правове регулювання пенсійного забезпечення, є   Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції від 02 березня 2015 року №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII раніше передбачений пункт "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Закон України від 02 березня 2015 року №213-VIII набув чинності з 01 квітня 2015 року.
Згідно з пунктом 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:                      1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - з
Таким чином, і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII (11 жовтня 2017 року), яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Водночас, Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до положень п. 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше ЗО років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03 жовтня 2017 року №2148- VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01 жовтня 2017 року.
Отже, як правильно виснував суд першої інстанції, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02 березня 2015 року №213-УІІІта пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII.
Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Проте, такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII".
Слід звернути увагу на те, що пунктом 1 резолютивної частини рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-УІП.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно пункту 3 резолютивної частини рішення, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам...".
Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що, саме з 23 січня 2020 року в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02 березня 2015 року №213-УІІІта пункт 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від  03 жовтня 2017 року №2148-VIII.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що при поданні позивачем заяви про призначення пенсії за Списком № 2 Відповідачу 1 та 2 надано пільгову довідку вих. 121/24 ПО від 02.02.2024, з якої вбачається, що вона дійсно працювала з 27.12.1989 по 10.09.1990 та з 05.07.1991 по 31.05.1996 машиністом потоково-механізованих цигарково- сигаретних ліній та машин.
На період її роботи був чинний Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.
Відносно позивачки, правила означених законів містять розбіжність у визначенні віку, який складає 50 років за пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02 березня 2015 року №213-УІІІта 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-УІІІ.
Тож, на переконання колегії суддів, обрані пенсійним органом мотиви вчинення владного управлінського рішення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету, із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь, в даному випадку, позивача, на чому цілком обґрунтовано звернув увагу і суд першої інстанції.
Тому, в даному випадку, є діючими одночасно два закони, котрі відносно позивача містять різні правила призначення пенсії за Списком № 2 стосовно параметру вікового цензу, з огляду на що, 
слід віддати перевагу у застосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.
У даному випадку судом досліджено, що позивачка, на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 54 роки, має страховий стаж роботи 29 років 1 місяць 22 дні, у тому числі 5 років 06 місяців 11 днів на пільгових умовах за Списком №2, а тому, має право на пенсію, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020.
Щодо пільгового стажу, працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Вік позивачки, як зазначив у своєму рішенні Відповідач 2, на час подання заяви,   є беззаперечним і становить 54 роки 10 місяців 12 днів, отже, враховуючи вимоги ст. 114 Закону № 1058, які кореспондуються із вимогами п. б ст. 13 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, то в: 50 років необхідно 10 років пільгового стажу; 51 рік необхідно 8 років пільгового стажу; 52 роки необхідно 6 років пільгового стажу; в 53-54 роки не менше половини, тобто 5 років пільгового стажу.
За викладених обставин, колегія суддів погоджується з доводами суд першої інстанції щодо того, що відповідач 2 безпідставно прийняв оскаржуване рішення від 05.03.2024                     № 254050009540, у зв`язку з чим, таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
В цій частині висновки суду першої інстанції є правильними та обґрунтованими. Спір по суті вирішений правильно.
Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо органу, який розглядав заяву позивача та приймав рішення, з урахуванням наступного.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Так, суд першої інстанції в цій частині дійшов висновку про те, що ураховуючи, що заяву, про призначення пенсії до пенсійного органу подано 27.02.2024, саме з цієї дати права позивачки підлягають відновленню, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити    ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 27.02.2024.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим, позаяк судом не було враховано, що суб`єктом владних повноважень за принципом екстериторіальності було визначено саме Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке розглядало спірне питання, то саме вказаного відповідача слід зобов`язати призначити пенсію позивачці, з урахуванням положень та регулювання відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, яким внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.
Отже, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 р. підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію, з огляду на що, в цій частині суд апеляційної інстанції приймає нову постанову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах. Натомість, вже орган, на обліку якого перебуває позивач, має проводити виплату призначеної позивачу пенсію.
Доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають врахуванню й задоволенню, натомість, по суті позовних вимог, такі не знайшли свого підтвердження. 
Зі змісту ч. ч. 1-4    ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1    ст. 315 КАС України,    за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2    ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
                                                           П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 р. - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 27.02.2024.

Прийняти нову постанову в цій частині, якою: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 27.02.2024.

У іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від                   10 червня 2024 р. - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                              О.М. Ганечко 

Судді                                                                                          Є.О. Сорочко
                                                                                                    
                                                                                                        В.В. Кузьменко