Номер провадження: 33/813/1861/24
Номер справи місцевого суду: 522/4472/24 
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л. І.
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Нечепуренко В.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Нечепуренка В.О. на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2024 року, відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за статтею 173-2 ч. 1 КУпАП, 
установив
Постановою судді Приморського районного суду м.Одеси від 30.05.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 березня 2024 року о 13-й годині 30 хвилин гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насилля відносно рідного брата ОСОБА_2 , в ході якого висловлювався у його бік нецензурною лайкою та вдарив в обличчя, завдавши фізичного болю та психологічного насилля, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП.
На підставі цього, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №011585 від 18.03.2024 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою, захисник ОСОБА_3  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою з огляду на такі обставини:
- протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить відомостей про наслідки, настання яких є обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП;
- відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення;
- суд безпідставно не взяв до уваги покази ОСОБА_1 , який зазначав, що конфліктна ситуація виникла на побутовому рівні саме з ініціативи його брата – ОСОБА_2 який першим почав його ображати, виганяти з квартири, не даючи можливості спілкуватись з матір`ю, до якої він прийшов, нецензурно висловлюватись н на його адресу та штовхнув, лише після цього, ОСОБА_1 з метою припинення неправомірних дій з боку брата, та щоб зупинити його агресію, він нецензурно висловився на його адресу та наніс йому один удар по голові.
Посилаючись на наведені обставини, захисник Нечепуренко В.О. просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши виступ особи яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Нечепуренка В.О., які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до таких висновків.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд критично відноситься до тверджень апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки такі твердження є голослівними та, спростовуються доказами по справі.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: вчинення домашнього насильства психологічного характеру повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №011585;
- протоколом про прийняття заяви від 14.03.2024 року, згідно якого ОСОБА_2 просив прийняти міри до свого брата ОСОБА_1 , котрий за адресою: АДРЕСА_1 , вдарив його по голові, чим вчинив стосовно нього домашнє насильство;
- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 14.03.2024 року, згідно якої рівень небезпеки ОСОБА_1 , як кривдника, по відношенню до постраждалої особи ОСОБА_2 визначено як високий;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 ;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 .
Відповідно до п.14) ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, серед іншого, на рідного брата.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Проаналізувавши матеріали справи, зокрема протокол прийняття заяви, письмові пояснення ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_1 має ознаки психологічного та фізичного насильства, і очевидно могла спричинити емоційну невпевненість та зашкодили психологічному та фізичному здоров`ю потерпілого.
Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що матеріали справи не містять доказів про спричинення діями ОСОБА_1 потерпілому наслідків у вигляді фактичного настання фізичної чи психологічної шкоди, оскільки матеріали справи не містять підтверджень звернення потерпілого до медичних закладів, психолога чи психіатра, однак враховуючи сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, зокрема окремі пояснення потерпілого, письмові пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Доводи апелянта щодо підписання ОСОБА_1 протоколу, письмових пояснень та заяви про розгляд справи за його відсутності вчиненні під психологічним тиском працівника поліції, який ввів його в оману щодо подальшого розвитку подій, апеляційний суд не приймає, оскільки матеріали справи не містять доказів, що у встановленому законом порядку дії працівників поліції були оскаржені. Тому у суду апеляційної інстанції немає підстав не приймати вказані докази до уваги.
Водночас, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 працевлаштований та перебуває на службі в 6 Державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України в Одеській області, натомість зауважує, що зазначена обставина жодним чином не впливає на доведеність його вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, прийшов до вірного висновку про те, що  ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться фактично до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Отже, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3  – залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2024 року, відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                Ю.І. Кравець