КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 357/11548/19                                                                    Головуючий у І інстанції Орєхов О.І.
Провадження №22-ц/824/4880/2024                                           Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
30 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Писаної Т.А.,
за участі секретаря Доброванової О.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Овчаренка Дмитра Костянтиновича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою, -
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою.
В обґрунтування позову зазначала, що 07 вересня 2006 року згідно договору довічного утримання (догляду), укладеного між нею та її батьком ОСОБА_4 , вона стала набувачем 1/2 частини земельної ділянки розміром 0,0500 га з кадастровим номером 3210300000:05:011:0012 по АДРЕСА_1 та набувачем 36/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованих у АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2019 року. 
Під будівництво вказаного будинку, рішенням Білоцерківської міської ради від 31.08.2004 року № 342 було надано земельну ділянку, площею 0,10 га. 
Співвласниками вищевказаної земельної ділянки в рівнихчастинах по стали: ОСОБА_1 (0,0500 га) та батько позивача -   ОСОБА_4 (0,0500 га). 
Будинок в цілому має 123,3 кв.м. загальної площі, 78,5 кв.м. житлової площі і розташований на земельній ділянці з такими надвірними спорудами: сарай, вбиральня, гараж, вбиральня, огорожа, вимощення, що становить 36/100 частини житлового будинку, загальною площею 46,6 кв.м. 
Частка відповідача ОСОБА_1 в житловому будинку становить 64/100. 
Між власниками будинку впродовж багатьох років склався певний порядок щодо користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , але на даний час виник спір між співвласниками земельної ділянки, а саме між нею  ОСОБА_3 та  ОСОБА_1 про порядок користування земельною ділянкою по   АДРЕСА_1 . 
Так, відповідачвідмовляється прибирати територію, не займаєтьсяблагоустроєм, не дотримується правил добросусідства. Систематичні відвідування колекторських служб з приводу непогашених кредитів відповідача, розшукувідповідача, проходятьсаме до їїчастини будинку, по їїчастині земельної ділянки. На численніпрохання, пропозиції з її боку до відповідача по справі встановити паркан з метою недопущеннясторонніх осіб у її двір, відповідачагрессивно відмовляється. 
Просила суд визначити прядок користування земельною ділянкою по        АДРЕСА_1 , площаділянки 0,10 га, кадастровий номер 3210300000:05:011:0012.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210300000:05:011:0012, між співвласниками земельної ділянки, відповідно до варіанту А-1 (Додаток №1) висновку судового експерта Голубенко І.М . Незалежного інституту судових експертиз за результатами судової земельно-технічної експертизи № 9506 від 15 травня 2020 року, відповідно до якого:
 - ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 500,0 кв.м. (0,0500 га); що має фору неправильного багатокутника і обмежена лініями розподілу, які проходять через точки 1-2-3-4-5-6-7-8-9-Г-А-1, а саме: від точки 1, що розташована на фасадній межі ділянки на відстані 1,79 м від точки Б (лівий фасадний кут земельної ділянки) до точки 2 (лівий фасадний кут житлового будинку; від точки 2 вздовж лівого фасаду будинку до точки 3 (точка розподілу будинку); від точки 3 вздовж лінії розподілу будинку до точки 4 (точка розподілу будинку); від точки 4 вздовж головного та правого фасаду будинку через точку 5 (правий фасадний кут будинку) до точки 6; від точки 6 під кутом 90 градусів до лінії 6-6а на відстань 10,0 м в напрямку тильної межі; до точки 7; від точки 7 під кутом 90 градусів до лінії 6-7 в напрямку лівої межі на 1 відстань 5,0 м до точки 8; від точки 8 в напрямку тильної межі на відстань 35,48 м де точки 9, що розташована на тильній межі ділянки на відстані 6,15 м від точки В*; від точки 9 вздовж тильної межі в напрямку правої межі ділянки на відстань 9,8 м до точки Г (правий тильний кут земельної ділянки); від точки Г вздовж правої межі в напрямку фасадної межі на відстань 56,13 м (7,27м + 17,24 м +7,03 м+ 4,87м +З,76м+6,71 м+5,10м+4,15м) до точки А (правий фасадний кут земельної ділянки); від точки А вздовж фасадної межі в напрямку лівої межі на відстань 18,23 м (11,47м+6,76м) до 
точки І. - ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 500,0 кв.м. (0,0500 га), що має форму неправильного багатокутника і обмежена лініями розподілу, які проходять через точки 1-2-3-4-5-6-7-8-9-В-Б-1, а саме: від точки 1, що розташована на фасадній межі ділянки на відстані 1,79 м від точки Б (лівий фасадний кут земельної ділянки) до точки 2 (лівий фасадний кут житлового будинку); від точки 2 вздовж лівого фасаду будинку до точки 3 (точка розподілу будинку); від точки 3 вздовж лінії розподілу будинку до точки 4 (точка розподілу будинку); від точки 4 вздовж головного та правого фасаду будинку через точку 5 (правий фасадний кут будинку) до точки 6; від точки 6 під кутом 90 градусів до лінії 6-6а на відстань 10,0 м в напрямку тильної межі до точки 7; від точки 7 під кутом 90 градусів до лінії 6-7 в напрямку лівої межі на її відстань 5,0 м до точки 8; від точки 8 в напрямку тильної межі на відстань 35,48 м до точки 9, що розташована на тильній межі ділянки на відстані 9,8 м від точки Г (правий; тильний кут земельної ділянки); від точки 9 вздовж тильної межі в напрямку лівої межі ділянки на відстань 6,15 м до точки В*; від точки В* на відстань 28,32м (22,86м+5,46м і до точки В (лівий тильний кут ділянки); від точки В вздовж лінії межі в напрямку фасадної межі на відстань 31,34 м (6,47м+3,49м+2,31м+4,98м+14,09м) до точки Б (лівий фасадний кут земельної ділянки); від точки Б вздовж фасадної межі в напрямку правої межі на відстань 1,79м до точки І.
Доступ до частини житлового будинку та надвірних споруд, що належать  ОСОБА_1 здійснюватиіз земель загального користування, АДРЕСА_2 на схемі в Додатку №1 та з земель загального користування - проїзд, лінія 9-В* на схемі в Додатку №1.
Додаток № 1 (варіант № А-1) до висновку судової земельно-технічноїекспертизи № 9506 від 15 травня 2020 року, проведеної судовим експертом Голубенко І.М. Незалежного інституту судових експертиз, є невід`ємною частиною рішення суду.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.
Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року стягнуто з  ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_3  понесенісудові витратипов`язані із проведенням експертизи в розмірі 11 500,00 гривень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах відповідача ОСОБА_1 , звернувся його представник - адвокат Овчаренко Дмитро Костянтинович, який, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем по справі не було наведено, а судом першої інстанції не було встановлено підстав звернення позивача до суду із даним позовом, зокрема щодо обставин, які підтверджують порушення права позивача, за захистом якого вона звернулась до суду з даним позовом.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що судовим експертом, на підставі висновку якого за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 15.05.2020 р. № 9506 суд прийняв рішення, досліджено поділ земельної ділянки між співвласниками та виділ часток земельної ділянки в натурі, однак позивач з відповідними вимогами в поданій до суду позовній заяві не звертався.
Апелянт зазначає також, що згідно висновку експерта, останнім було встановлено, що фактичні межі земельної ділянки не співпадають з межами ділянки зазначеними у Державному акті. Незважаючи на виявлені розбіжності у фактичних межах земельної ділянки та межах, зазначених у правовстановлюючому документі, експерт виготовив варіанти розподілу земельної ділянки між її співвласниками в межах правовстановлюючого документу, а не по факту, навіть не встановивши, на підставі чого виникла розбіжність в координатах точок меж земельної ділянки.
На переконання апелянта, висновок експерта, який покладений в основу судового рішення, не вирішує спір, а ще більше його загострює не тільки між співвласниками земельної ділянки, а й з власниками суміжних земельних ділянок, адже встановити в натурі визначені експертом межі для користування земельною ділянкою неможливо. 
Оскільки у висновку експерта не зазначено координати точок, якими встановлено поділ земельної ділянки, то такий поділ винести в натуру буде неможливо.
Відповідач також не погоджується із варіантом висновку судової експертизи, на підставі якого суд прийняв оскаржуване рішення, оскільки його позбавили можливості користування фасадною частиною його будинку.
Відповідач також не погоджується із встановленим за висновком експерта правом земельного сервітуту на частини земельної ділянки, що пропонується виділити відповідачу, а саме для обслуговування будівлі відповідача та для обслуговування будівлі позивача.
Крім того, апелянт вказує на порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства у зв`язку із прийняттям до розгляду уточненої позовної заяви на стадії розгляду справи по суті .
В доводах апеляційної скарги на додаткове рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на оплату експертизи, апелянт зазначає, що у клопотанні позивача про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи сформульовані питання про виділення часток земельної ділянки в натурі відповідно до часток співвласників, які не відповідають суті заявлених позивачем позовних вимог, а саме щодо визначення порядку користування земельною ділянкою. Зазначене свідчить про помилковість поставлених позивачем судовому експерту питань, стягнення витрат на оплату послуг якого покладено на відповідача. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - Олійник І.С. посилається на надуманість та необґрунтованість доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення залишити без змін.
Вважає безпідставними посилання відповідача на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що визначений судом порядок користування земельною ділянкою ніяк не порушує права відповідача, оскільки в належній йому частині будинку наразі проживають члени його родини та інші невідомі позивачу особи, а сам відповідач перебуває в країні, яка прийшла у нашу державу з війною - росії. 
Вказує, що наявний в матеріалах справи висновок експерта є належним і допустимим доказом, складений експертом із дотриманням вимог законодавства.
Київський апеляційний суд ухвалою від 25 жовтня 2023 року задовольнив клопотання представника ОСОБА_1 , - адвоката Овчаренка Д.К, про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/9209/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним державного акту та скасування запису про державну реєстрацію права.
23 травня 2024 року ухвалою Київського апеляційного суду поновлено провадження у даній справі з урахуванням набрання законної сили ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2024 року у справі № 357/9209/23 про залишення без розгляду позовної заяви. 
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Овчаренко Д.К. не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.
Так, у відповідності до положень частини шостої статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Судова повістка у судове засідання, призначене на 30 жовтня 2024 року була направлена на електронну адресу представника відповідача - адвоката Овчаренка Д.К. (  ІНФОРМАЦІЯ_1 ) , яка зазначена останнім в апеляційній скарзі, як засіб для комунікації із судом. Отримання представником відповідача повістки підтверджується звітом про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від 22.08.2024 року о 14:17:03.
1 липня 2023 року набрав чинності Закон від 29.06.2023 № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами». 
Так, з 19 жовтня 2023 року реєстрація та використання електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (ЄСІТС) є обов`язковими для визначеного кола учасників судового процесу у цивільних справах, а саме для адвокатів, нотаріусів, державних та приватних виконавців, арбітражних керуючих, судових експертів, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших юридичних осіб (зокрема і юридичних осіб приватного права, зареєстрованих за законодавством України), які беруть участь у судових процесах у цивільних справах. 
Електронний кабінет ЄСІТС - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі), за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу.
Зареєструватися у ЄСІТС мають усі адвокати, хто здійснює адвокатську діяльність. Згідно із рішенням Ради адвокатів України від 11.08.2023 при реєстрації у ЄСІТС адвокати зобов`язані вказувати електронну адресу, зазначену ними в Єдиному реєстрі адвокатів України.
Адвокат Овчаренко Д.К., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , на подав до Київського апеляційного суду даних про реєстрацію у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання доступу до електронного кабінету, не повідомив електронної адреси, зазначеної ним при реєстрації в ЄСІТС.
З огляду на вказане та з урахуванням положень частини п`ятої статті 130 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідач та представник відповідача були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи.
Керуючись положеннями частини другої статті 372 ЦПК України,  колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся осіб, з огляду на їх належне повідомлення та необов`язковість явки до суду апеляційної інстанції.
Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Олійник І.С. у судовому засіданні просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно наявного в матеріалах справи державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 076432 від 02.11.2004 року, який виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210300000:05:011:0012, співвласником 1/2 її частки є ОСОБА_4 (а. с. 11 том 1).
07 вересня 2006 року, згідно договору довічного утримання (догляду), укладеного між ОСОБА_4 та  ОСОБА_3 (а. с. 12 том 1), остання стала набувачем 1/2 частини земельної ділянки, розміром 0,0500 га з кадастровим номером 3210300000:05:011:0012 по   АДРЕСА_1 та набувачем 36/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованих у АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2007 року (а. с. 13 том 1) та витягом з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2019 року (а. с. 18 том 1).
Так, згідно вищевказаного договору довічного утримання (догляду) вбачається, що у власність «Набувача» переходить 36/100 частин житлового будинку, загальною площею 46,6 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м, а саме: коридор, площею 5,4 кв.м. зазначені в плані 2-1; кухня 4,1 кв.м в плані 2-2; житлова кімната 8,8 кв.м в плані 2-3; житлова кімната 14,4 кв.м в плані 2-4; житлова кімната 13,9 кв.м в плані 2-5; гараж «Д».
З наявного в матеріалах справи свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.04.2009 року вбачається, що ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_14 , прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - ОСОБА_3 (а. с. 10 том 1).
Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 належить 36/100 частини житлового будинку, а частка відповідача    ОСОБА_1 в зазначеному житловому будинку становить 64/100, вказане підтверджується листом КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2019 року (а. с. 19 том 1).
У відповіді також зазначено, що станом на дату останньої технічної інвентаризації 27.05.2019 року житлова площа будинку становить 78,50 кв.м. 123,3 кв.м., загальна площа 123,30 кв.м. До житлового будинку відносяться господарські будівлі та споруди: сарай літ «Б», сарай літ. «б2», сарай літ. «б3», убиральня літ. «В», гараж літ. «Д», убиральня літ. «Ж», огорожа № , хвіртка № 2, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, огорожа № 6, хвіртка № 7, огорожа № 8, огорожа № 9, вимощення № 10, вимощення № 11, колодязь питний № 12.
Так, постановою Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі № 357/7582/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Томилівська Сільська рада Білоцерківського району Київської області в особі державного реєстратора Науменко Олени Євгенівни, Головне управління Держгеокадастру у Київській області про скасування запису про реєстрацію права власності та встановлення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, постанова Київського апеляційного суду від 07.10.2021 року залишена без змін (а. с.228-233 том 1).
Так, постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2021 року рішення суду першої інстанції скасовано і прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Верховний Суд у постанові від 09.11.2022 року посправі № 357/7582/20 зазначивнаступне: «Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову про встановлення (змін ) часток сторін у праві власності на спірну земельну ділянку, оскільки задоволення позову буде означати неправомірне втручання у право власності відповідачки ОСОБА_3 на землю та протиправне позбавлення її цього права.
Вказане право власності у встановленому законом порядку зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 18 березня 2020 року з індексним номером 51673981 про державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_3 у розмірі 1/2 частини спірної земельної ділянки. З огляду на те, що частки сторін у праві власності на спірну земельну ділянку визначені по 1/2 частині, то підстави для їх зміни або визначення у іншому розмірі немає.
При цьому посилання позивача на те, що в цьому випадку йдеться не про зміну часток, а про їх первинне визначення, оскільки рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 31 серпня 2004 року спірна ділянка передана у спільну сумісну власність, суперечать виданому державному акту на землю серії КВ № 076432 від 02 листопада 2004 року, в якому визначено частки сторін у праві власності на ділянку, та не заслуговують на увагу, оскільки ні рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 31 серпня 2004 року ні державний акт про право власності на землю як правопосвідчувальний документ, який був виданий за заявою самого позивача, ні договір довічного утримання (догляду) не оспорені, не скасовані і не визнані недійсними, а тому є чинними».
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_3 просила визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , загальна площа ділянки 0,10 га, так як на даний час виник спір між співвласниками земельної ділянки, а саме між нею та    ОСОБА_1 .
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 18 квітня 2023 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_3 . Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_3. (а.с. 127 том 2)
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.
Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Відповідно до змісту вказаної норми порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Отже, при вирішенні таких спорів суд бере до уваги перш за все цю угоду. Крім того, порядок користування спільною земельною ділянкою не повинен суперечити архітектурно-будівельним, санітарним та протипожежним правилам (п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).
При цьому відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З метою вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, 04 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області призначив у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставив питання щодо можливих варіантів поділу проходу-вхід в домоволодіння (користування), відокремлення проходу до частини будинку, надвірних споруд, що належать відповідачу ОСОБА_1 по спільній земельній ділянці; які можливі варіанти виділення часток земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до часток співвласників у праві власності на будинок.
Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 9506 від 15.05.2020 року, експертом було запропоновано варіанти визначення та відокремлення проходу до частини житлового будинку, надвірних споруд, що належать ОСОБА_1 та поділу між співвласниками земельної ділянки по АДРЕСА_1 , які детально описані в дослідницькій частині висновку та зображені на долучених до висновку схемах Додатках № 1-4, а саме: Варіант № А-1, Варіант № А -2, Варіант № Б-1, Варіант № Б-2.
В свою чергу, позивач просила суд прийняти Варіант № А-1 експертизи, який сприятиме уникненню спірних питань, оскількиє більш наближенимдо фактичного користування співвласниками земельною ділянкою.
Проаналізувавши варіанти розподілу земельної ділянки, запропоновані експертом, суд першої інстанції погодивсяз тим, що найбільш відповідним єзапропонований експертом Варіант № А-1 розподілу земельної ділянки, який передбачає встановлення сервітуту та найбільше відповідає принципу балансу інтересів сторін, відповідно до якого: 
- співвласнику ОСОБА_3 пропонується земельна ділянка площею 500,0 кв.м. (0,0500 га); що має фору неправильного багатокутника і обмежена лініями розподілу, які проходять через точки 1-2-3-4-5-6-7-8-9-Г-А-1, а саме: від точки 1, що розташована на фасадній межі ділянки на відстані 1,79 м від точки Б (лівий фасадний кут земельної ділянки) до точки 2 (лівий фасадний кут житлового будинку; від точки 2 вздовж лівого фасаду будинку до точки 3 (точка розподілу будинку); від точки 3 вздовж лінії розподілу будинку до точки 4 (точка розподілу будинку); від точки 4 вздовж головного та правого фасаду будинку через точку 5 (правий фасадний кут будинку) до точки 6; від точки 6 під кутом 90 градусів до лінії 6-6а на відстань 10,0 м в напрямку тильної меж; до точки 7; від точки 7 під кутом 90 градусів до лінії 6-7 в напрямку лівої межі на 1 відстань 5,0 м до точки 8; від точки 8 в напрямку тильної межі на відстань 35,48 м де точки 9, що розташована на тильній межі ділянки на відстані 6,15 м від точки В*; від точки 9 вздовж тильної межі в напрямку правої межі ділянки на відстань 9,8 м до точки Г (правий тильний кут земельної ділянки); від точки Г вздовж правої межі в напрямку фасадної межі на відстань 56,13 м (7,27м + 17,24 м +7,03 м+ 4,87м +З,76м+6,71 м+5,10м+4,15м) до точки А (правий фасадний кут земельної ділянки); від точки А вздовж фасадної межі в напрямку лівої межі на відстань 18,23 м (11,47м+6,76м) до точки І, а ОСОБА_1 пропонується земельна ділянка площею 500,0 кв.м. (0,0500 га), що має форму неправильного багатокутника і обмежена лініями розподілу, які проходять через точки 1-2-3-4-5-6-7-8-9-В-Б-1, а саме: від точки 1, що розташована на фасадній межі ділянки на відстані 1,79 м від точки Б (лівий фасадний кут земельне ділянки) до точки 2 (лівий фасадний кут житлового будинку); від точки 2 вздовж лівого фасаду будинку до точки 3 (точка розподілу будинку); від точки 3 вздовж лінії розподілу будинку до точки 4 (точка розподілу будинку); від точки 4 вздовж головного та правого фасаду будинку через точку 5 (правий фасадний кут будинку) до точки 6; від точки 6 під кутом 90 градусів до лінії 6-6а на відстань 10,0 м в напрямку тильної межі до точки 7; від точки 7 під кутом 90 градусів до лінії 6-7 в напрямку лівої межі на її відстань 5,0м до точки 8; від точки 8 в напрямку тильної межі на відстань 35,48 м до точки 9, що розташована на тильній межі ділянки на відстані 9,8 м від точки Г (правий; тильний кут земельної ділянки); від точки 9 вздовж тильної межі в напрямку лівої межі ділянки на відстань 6,15 м до точки В*; від точки В* на відстань 28,32м(22,86м+5,46м і до точки В (лівий тильний кут ділянки); від точки В вздовж лінії межі в напрямку фасадної межі на відстань 31,34 м (6,47м+3,49м+2,31м+4,98м+14,09м) до точки Б (лівий фасадний кут земельної ділянки); від точки Б вздовж фасадної межі в напрямку правої межі на відстань 1,79м до точки І. До частин земельної ділянки, що пропонується співвласнику ОСОБА_3 в інтересах співвласника ОСОБА_1 пропонується застосувати право земельного сервітуту для обслуговування частини житлового будинку тощо, земельна ділянка площею 18,18 кв.м. (0,001818 га), має форму неправильного багатокутника та обмежена лініями розподілу, які проходять через точки 4-11-12-13-14-15-16-6-5-4. До частин земельної ділянки, що пропонується співвласнику ОСОБА_1 в інтересах співвласника ОСОБА_3 пропонується застосувати право земельного сервітуту для обслуговування частини житлового будинку тощо, земельна ділянка площею 19,57 кв.м. (0,001957 га), має форму неправильного багатокутника і обмежена лініями розподілу, які проходять через точки: 1-2-3-10-Б-1. Доступ до частини житлового будинку та надвірних споруд, що належать ОСОБА_1 здійснювати із земель загального користування, АДРЕСА_2 на схемі в Додатку №1 та з земель загального користування - проїзд, лінія 9-В* на схемі в Додатку №1.
Додаток №1 (варіант № А-1) до висновку судової земельно-технічної експертизи № 9506 від 15 травня 2020 року, проведеної судовим експертом Голубенко І.М. Незалежного інституту судових експертиз, є невід`ємною частиною рішення суду.
Крім того, суд першої інстанції встановив, що при такому варіанті користування земельною ділянкою права співвласників житлового будинку, зокрема і відповідача, не будуть порушені. Реалізація позивачем права на встановлення порядку користування не обмежує права відповідача у його правомочностях щодо спірної земельної ділянки та не позбавляє співвласниківправа дійти згоди між собою щодо визначення порядку користування іншими частинами земельної ділянки або звернутися із цього питання до суду в загальному порядку.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 не було наведено доводів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції щодо неможливості визначення порядку користування житловим будинком за запропонованим позивачкою варіантом.
Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не було доведено порушення відповідачем її права користування земельною ділянкою та наявність спору.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, яка є співвласником земельної ділянки зазначала, що відповідач створює перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою, відмовляється прибирати територію, не займається благоустроєм, не дотримується правил добросусідства. Прохід до частини будинку, яким користується відповідач, здійснюється через її двір. Добровільно встановити паркан чи іншим чином вирішити питання розмежування користування земельною ділянкою відповідач відмовляється, тому вона звернулась за захистом свого порушеного права до суду.
Наявність між сторонами спору щодо порядку користування земельною ділянкою підтверджується поясненнями самого відповідача, наведеним ним у відзиві на позовну заяву (а.с. 65-67 том 1), в яких він заперечує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку та зазначає про відсутність підстав для встановлення користування земельною ділянкою, оскільки земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які між собою не встановили частки.
Крім того, факт звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним державного акту та скасування запису про державну реєстрацію права (справа № 357/9209/23) також підтверджує наявність між сторонами спору щодо земельної ділянки.
Апеляційний суду також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було доведено обставин, що мають значення для справи, а висновок експерта, який суд взяв до уваги, стосується варіантів поділу земельної ділянки між співвласниками та виділу часток в натурі.
Так, у висновку судової земельно-технічної експертизи № 9506 від 15.05.2020 року експертом запропоновано варіанти визначення поділу (порядку користування) земельною ділянкою між співвласниками, що безпосередньо стосується предмету заявлених позовних вимог.
Не погоджуючись з висновком судової земельно-технічної експертизи, відповідач не просив суд про призначення повторної, додаткової експертизи. Не надав альтернативного експертного висновку, не запропонував власного варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою.
Зазначаючи про допущені судом першої інстанції процесуальні порушення у зв`язку із прийняттям від позивача уточненої позовної заяви поза межами підготовчого судового засідання, представник відповідача не навів доводів на підтвердження того, що таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд вважає також необґрунтованими доводи апеляційної скарги на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року. 
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У даній справі встановлено, що до початку судових дебатів у судовому засіданні у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником позивача було зроблено заяву про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат, про що зазначено у судовому рішенні від 20.02.2023 року.
Заява про ухвалення додаткового рішення подана представником позивача у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з розглядом даної цивільної справи, представником позивача надано до суду наступні документи: лист Незалежного інституту судових експертиз, в якому зазначалося, що ухвалою суду від 04.02.2020 року, оплату за проведення земельно-технічної експертизи покладено на позивача ОСОБА_3 та пропонувалося останній провести оплату експертизи згідно рахунку-фактури № СФ-2702201 від 27.02.2020 року протягом п`яти днів; рахунок-фактуру № СФ-2702201 на оплату експертних послуг від 27.02.2020 року на суму 11 500 грн.; квитанцію № 28 від 10.03.2020 року про сплату ОСОБА_3 ТОВ Незалежний інститут судових експертиз 11 500 грн. за експертні послуги.
Оскільки експертизу було проведено на виконання ухвали суду в рамках розгляду вищезазначеної цивільної справи та позивачем дійсно понесені витрати, що документально підтверджується, суд першої інстанції, задовольняючи позовну заяву, враховуючи положення 141 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача.
Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які були б підставою для скасування рішення суду першої інстанції та додаткового рішення не встановлено, відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Овчаренка Дмитра Костянтиновича - залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 06 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач                                                         Таргоній Д.О.
 
  Судді:                                                                         Голуб С.А.
 
                                                                                     Писана Т.А.