ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 707/3057/22
провадження № 61-15615св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури                         в інтересах держави в особі Будищенської сільської ради, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Черкаська районна державна адміністрація Черкаської області,
треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на постанову Черкаського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2022 року перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Будищенської сільської ради, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування розпорядження Черкаської районної державної адміністрації, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками водного фонду шляхом їх повернення, скасування державної реєстрації речового права приватної власності на земельні ділянки.
 
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року № 28 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту. Вказаним розпорядженням визначено вид угідь цих земель як «піски» та віднесено до земель загального користування.
Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту та безоплатно передано у власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та іншим                            14 громадянам земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва.
На підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 2015 року № 2-87               ОСОБА_17 продала ОСОБА_21 земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2057. Надалі право власності на вказану землю на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року № 7926 перейшло до              ОСОБА_9 .
Згідно з договором купівлі-продажу від 12 листопада 2014 року № 2-1776 ОСОБА_18 продав земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2059 ОСОБА_22 . Надалі право власності на вказану землю на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року № 7934 перейшло до ОСОБА_9 .
Земельні ділянки з кадастровими номерами 7124981500:01:001:2057, 7124981500:01:001:2055, 7124981500:01:001:2011, 7124981500:01:001:2059, 7124981500:01:001:2074, 7124981500:01:001:2056, 7124981500:01:001:2062, 7124981500:01:001:2063, 7124981500:01:001:2054, 7124981500:01:001:2068 надані ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 як землі рекреаційного призначення для ведення індивідуального дачного будівництва. Однак, попередньо до прийняття Черкаською районної державною адміністрацією розпорядження від 21 березня 2014 року № 72 вони відносилися до земель загального користування, зайнятих штучними водосховищами.
У зв`язку виявленням порушень, допущених під час прийняття розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72, органами прокуратури оскаржено його в судовому порядку.
 
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року у справі № 707/2162/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року, задоволено позов керівника Черкаської місцевої прокуратури про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсними свідоцтв, скасування рішень державного реєстратора. Зокрема, визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність земельних ділянок таким набувачам: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 .
 
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 27 травня 2016 року у справі № 707/2159/15ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року, задоволено позов керівника Черкаської місцевої прокуратури про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсним свідоцтв, скасування рішення, витребування земельних ділянок. Зокрема, визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність земельних ділянок первісним набувачам, а саме ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , витребувано земельні ділянки від ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року у справі № 707/2176/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року, задоволено позов керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_26 про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсними свідоцтв, скасування рішення, витребування земельних ділянок. Зокрема, визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі              у власність земельних ділянок первісним набувачам: ОСОБА_10 ,                  ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .
 
За таких обставин факт протиправності розпорядження Черкаської районної державної адміністраціївід 21 березня 2014 року № 72, як наслідок незаконність набуття ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,             ОСОБА_27 як первинними власниками права приватної власності на спірні земельні ділянки за рахунок державних земель водного фонду не потребує повторного доказування, оскільки ця обставина встановлена судовими рішеннями. 
 
Розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня                2014 року № 72 в частині надання земельної ділянки ОСОБА_8 (кадастровий номер 7124981500:01:001:2011) предметом судового розгляду не було.
 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами: 7124981500:01:001:2057, 7124981500:01:001:2055, 7124981500:01:001:2059, 7124981500:01:001:2074, 7124981500:01:001:2056, 7124981500:01:001:2062, 7124981500:01:001:2063, 7124981500:01:001:2054, 7124981500:01:001:2068, 7124981500:01:001:2011 перейшли до третіх осіб.
 
Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області внаслідок об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 7124981500:01:001:2057, 7124981500:01:001:2055, 7124981500:01:001:2059, 7124981500:01:001:2074, 7124981500:01:001:2056, 7124981500:01:001:2062, 7124981500:01:001:2063, 7124981500:01:001:2054, 7124981500:01:001:2068, 7124981500:01:001:2011 було сформовано ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2271 площею 0,9790 га, яка на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки від 17 грудня 2016 року № 9932 перейшла від ОСОБА_9 до ОСОБА_6 .
 
Надалі у результаті поділу вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 7124981500:01:001:2271 сформовано 11 нових ділянок. Відомості щодо реєстрації права власності за ОСОБА_6 на ці земельні ділянки внесено державним реєстратором реєстру речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Дудіною-Богдановою К. О. Речове право на новосформовані земельні ділянки належить таким особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 .
 
Рішеннями Черкаського районного суду Черкаської області від 14 квітня               2016 року у справі № 707/2162/15-ц, від 27 травня 2016 року у справі                                № 707/2159/15-ц, від 26 травня 2016 року у справі № 707/2176/15-ц встановлено, що спірні земельні ділянки вибули з володіння держави поза її волею, шляхом прийняття Черкаською районною державною адміністрацією незаконного розпорядження від 21 березня 2014 року № 72 з перевищенням наданих їй повноважень. За обставинами, в тому числі дослідженими судами у вказаних цивільних справах, встановлено відсутність будь-якого рішення держави Україна в особі її уповноважених органів щодо передачі спірних земельних ділянок з державної власності. Спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, оскільки перебуває в межах прибережної захисної смузі р. Вільшанка та в межах Вільшанської захисної дамби.
 
З урахуванням зазначеного прокурор просив судвизнати незаконним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації                    від 21 березня 2014 року № 72 у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7124981500:01:001:2011, площею 0,0979 га, в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту та передачі її безоплатно ОСОБА_8 для ведення індивідуального дачного будівництва, віднесення цієї земельної ділянки до категорії земель рекреаційного призначення; усунути перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні належними їм земельними ділянками шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повернути на користь територіальної громади                   с. Будище в особі Будищенської сільської ради та в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ земельні ділянки                   з кадастровими номерами; 7124981500:01:001:2303, 7124981500:01:001:2302, 7124981500:01:001:2301, 7124981500:01:001:2300, 7124981500:01:001:2297, 7124981500:01:001:2295, 7124981500:01:001:2293, 7124981500:01:001:2294, 7124981500:01:001:2296, 7124981500:01:001:2298, 7124981500:01:001:2299 та скасувати державну реєстрацію права приватної власності на ці земельні ділянки.
 
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень
 
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04 травня 2023 року у складі судді Тептюка Є. П. у задоволенні позову першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Будищенської сільської ради, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ відмовлено.
 
Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим,що прокурор не довів незаконності розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 в частині передачі у власність земельної ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва площею 0,0979 га з кадастровим номером 7124981500:01:001:2011 ОСОБА_8 . 
 
Суд першої інстанції керувався тим, що прокурор не довів, щонадана           ОСОБА_8 земельна ділянка відносилася до земель водного фонду чи перебувала в межах прибережної захисної смуги, експертний висновок суду не надав, з клопотанням про призначення експертизи до суду не звертався,не надав суду проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 , не зазначав про неможливість його надати суду, з клопотанням про його витребування як доказу не звертався, а тому суд позбавлений можливості дослідити в судовому засіданні проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 та надати йому оцінку, встановити наявність чи відсутність порушень, про які зазначає прокурор. 
 
Також прокурор не довів належними доказами, що спірна земельна ділянка відповідно до Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) потребувала обов`язкової експертизи проекту землеустрою.
 
Відхиляючи посилання прокурора на відсутність детального плану території при передачі у власність ОСОБА_8 спірної земельної ділянки, суд першої інстанції вказував на те, що стаття 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» про обов`язкову наявність детального плану території почала діяти лише з 01 січня 2015 року, тобто вже після виникнення спірних правовідносин.
 
Також суд першої інстанції не взяв до уваги посилання прокурора на розміщення спірної земельної ділянки в межах охоронної зони повітряної лінії електропередач, оскільки згідно з листом ПАТ «Черкасиобленерго»                               від 27 вересня 2022 року на земельній ділянці кадастровий номер 7124981500:01:001:2011 відсутнє майно (опори) ПАТ «Черкасиобленерго», а тому при розробці проекту землеустрою у ОСОБА_8 не було обов`язку погоджувати проект з ПАТ «Черкасиобленерго», до того ж відведення земельних ділянок, на території яких розміщені електромережі, не забороняється,                           а власники таких земельних ділянок зобов`язані вчасно погоджувати будівництво з енергопідприємствами.
 
Враховуючи те, що прокурор не довів належними доказами, що розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації                 від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність земельної ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва площею 0,0979 га                з кадастровим номером 7124981500:01:001:2011, яка була передана і надалі зареєстрована на ОСОБА_8 , прийнято з порушенням вимог чинного на той час законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що задоволення позову частково в цьому випадку є неможливим, оскільки прокурор не надав доказів того, до яких земельних ділянок та в якій частині увійшла земельна ділянка, яка раніше належала ОСОБА_8 , і не звертався до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи для з`ясування цього питання.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 рокуапеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури                        в інтересах Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ задоволено.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 травня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Будищенської сільської ради, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ задоволено.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки                      з кадастровим номером 7124981500:01:001:2011 площею 0,0979 га                                     в адміністративних межах Будищенської сільскої ради за межами населеного пункту та передачі її безоплатно ОСОБА_8 для ведення індивідуального дачного будівництва, віднесення цієї земельної ділянки до категорії земель рекреаційного призначення.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2303 площею 0,0707 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                      в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2303 площею 0,0707 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2302 площею 0,0764 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                     в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2302 площею 0,0764 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2301 площею 0,0823 га, розташовану в адміністративних межах Будишенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                     в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2301 площею 0,0823 га, розташовану в адміністративних межах Будишенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2300 площею 0,088 га, розташовану в адміністративних межах Будишенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                      в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2300 площею 0,088 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2297 площею 0,0924 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_4 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                     в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2297 площею 0,0924 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2295 площею 0,0966 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_5 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                     в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_5 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2295 площею 0,0966 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2293 площею 0,0995 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_6 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                    в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_6 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2293 площею 0,0995 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2294 площею 0,0973 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_7 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                     в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_7 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2294 площею 0,0973 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2298 площею 0,0919 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_7 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                     в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_7 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2298 площею 0,0919 га, розташовану в адміністративних межах Будишенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2299 площею 0,0893 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_6 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_6 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2299 площею 0,0893 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Усунуто перешкоди територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим номером 7124981500:01:001:2296 площею 0,0946 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання ОСОБА_7 її повернути на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                     в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ, скасування державної реєстрації речового права приватної власності ОСОБА_7 на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2296 площею 0,0946 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,             ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області на користь Черкаської обласної прокуратури судові витрати пов`язані з оплатою судового збору у суді першої інстанції у розмірі 29 772,00 грн та у суді апеляційної інстанції у розмірі                           44 658,00 грн, тобто по 8 270,00 грн з кожного.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд, установивши, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду та усупереч вимогам земельного та водного законодавства була передана у власність ОСОБА_8 , дійшов висновку про незаконність розпорядження Черкаської районної державної адміністрації              від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7124981500:01:001:2011, площею 0,0979 га, в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту та передачі її безоплатно у власність ОСОБА_8 для ведення індивідуального дачного будівництва, віднесення цієї земельної ділянки до категорії земель рекреаційного призначення.
 
Урахувавши, що предметом розгляду справ №№ 707/2162/15-ц, 707/2159/15-ц та 707/2176/15-ц була незаконність розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року  № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» у частині надання земельних ділянок водного фонду у приватну власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які усупереч судовим рішенням про їх повернення з приватної власності були відчужені на користь ОСОБА_9 та об'єднані у одну земельну ділянку разом із земельною ділянкою ОСОБА_8 , а не незаконність вказаного розпорядження в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції, виходячи з позиції всебічності, повноти судового розгляду, а також засад справедливості, врахувавши стандарт більшої переконливості, вважав за необхідне врахувати встановлені у вказаних справах обставини.
 
Установивши, що відповідачі незаконно набули право приватної власності на спірні земельні ділянки водного фонду, апеляційний суд дійшов висновку про усунення перешкод територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні спірними земельними ділянками водного фонду шляхом зобов`язання відповідачів повернути їх на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та                     в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ,скасування державної реєстрації речового права приватної власності на земельні ділянки.
 
Крім того, суд виснував, що вимоги прокурора про повернення у державну власність спірних земельних ділянок є ефективним способом захисту у цій справі, оскільки забезпечує усунення перешкод у здійсненні державою права користування та розпорядження майном.
 
За встановлених у справі обставин апеляційний суд не констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини                                          і основоположних свобод, оскільки цій справі суспільний інтерес у поверненні спірних земельних ділянок у державну власність спрямований на задоволення соціальної потреби у відновленні законності, становища, яке існувало до порушення права власності народу України на землі водного фонду, недопущенні зміни цільового призначення земель водного фонду та їх передання у приватну власність.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та аргументи інших учасників справи
 
У жовтні 2023 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційні скарги, у яких просили скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційні скарги мотивовані тим, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що прокурор у цій справі самостійно визначив в якості позивачів Черкаське управління захисних масивів дніпровських водосховищ та Будищенську сільську раду, що не передбачено законом.
Матеріали справи не містять достатньо доказів на підтвердження того, що на момент прийняття оспорюваного розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 спірна земельна ділянка належала до земель водного фонду.
Апеляційний суд помилково врахував судові рішення у справах                                               №№ 707/2162/15-ц, 707/2159/15-ц, 707/2176/15-ц, враховуючи те, що                          ОСОБА_8 не брала участь у цих справах та судовими рішеннями у цих справах не встановлювались обставини щодо наданої останній земельної ділянки.
Суд апеляційної інстанції, не врахував, що втручання в право на мирне володіння майном провинно бути здійснено з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Вказуючи на те, що в силу видимих природних властивостей спірних земельних ділянок відповідачі, проявивши розумну обачність, перед набуттям           у власність цих ділянок, могли і повинні були знати про те, що зазначені ділянки належить до земель водного фонду та не може передаватись у приватну власність, не врахував, що покладення на відповідачів обов`язку з перевірки дотримання державним органом законодавства при оформленні земельної ділянки на первісного набувача є надмірним тягарем, що покладається на приватну особу у правовідносинах з органом, наділеним владними повноваженнями, та який має відповідні інструменти і зобов`язаний діяти відповідно до вимог закону.
Крім того, апеляційний суд стягнув судовий збір з ОСОБА_6 та                    ОСОБА_3 , які звільнені від сплати судового збору, оскільки є особами                з інвалідністю другої групи інвалідності.
 
Підставами касаційного оскарження заявники зазначають застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного           у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року справа         № 487/10132/14-ц, від 26 травня 2020 року справа № 912/2385/18, від 15 вересня 2020 року справа № 469/1044/17, від 01 червня 2021 року справа № 925/929/19, від 18 квітня 2018 року справа № 753/11000/14-ц, тощо (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Також заявники оскаржують судове рішення з передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав (вказують на порушення судом норм процесуального права, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України)).
 
Інші відповідачі постанову апеляційного суду не оскаржували, а тому постанова апеляційного суду в силу вимог статті 400 ЦПК України переглядається                          в касаційному порядку в частині вирішення позовних вимог прокурора до     ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а в частині вирішення позовних вимог до інших відповідачів не переглядається.
 
У січні 2024 року прокурор Черкаської обласної прокуратури подав відзив на касаційні скарги, в якому просив відмовити у задоволенні касаційних скарг та залишити постанову апеляційного суду без змін.
 
Відзив на касаційні скарги мотивований тим, що доводи касаційних скарг щодо представництва прокурора, є безпідставними, оскільки починаючи з 21 липня 2022 року Будищенська сільська рада була належним чином повідомлена про порушення інтересів держави у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду, натомість протягом розумного строку (понад 5 місяців) заходи реагування цивільно-правового характеру нею не вжито, відповідний позов до суду підготовлено Черкаською обласною прокуратурою, про що 02 грудня 2022 року Будищенську сільську раду повідомлено у порядку частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», а тому Черкаською обласною прокуратурою дотримано вимоги статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо попереднього, до звернення до суду, повідомлення суб`єкта владних повноважень про вжиття заходів представницького характеру.
Доводи касаційних скарг про те, що апеляційний суд помилково врахував судові рішення у справах № 707/2162/15-ц, 707/2159/15-ц, 707/2176/15-ц та про недоведеність належності спірної земельної ділянки до земель водного фонду,         є безпідставними, оскільки предметом спору у цих справах були земельні ділянки водного фонду, незаконно надані розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації у власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,             ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , і саме ці земельні ділянки, разом із земельною ділянкою, наданою тим же розпорядженням ОСОБА_8 , були об`єднані                      в земельну ділянку кадастровим номером 7124981500:01:001:2271, яка у свою чергу була поділена на 11 новоутворених спірних земельних ділянок. Зазначені ділянки повністю накладаються одна на одну. Доказами, наявними в матеріалах справи, і судовими рішеннями у вказаних справах доведено факт розташування Вільшанської захисної дамби в адміністративних межах Будищенської сільської ради, на самій дамбі розміщені спірні земельні ділянки. Черкаська районна державна адміністрація є відповідачем як у цивільних справах № 707/2162/15-ц, 707/2159/15-ц, 707/2176/15-ц, так і у справі № 707/3057/22, оскільки законність       її розпорядження від 21 березня 2014 року № 72 оскаржувалась у судовому порядку, предметом спору у цих справах є одній й ті ж земельні ділянки,                         а підставою позовів є належність спірних земельних ділянок до земель водного фонду.
Посилання у касаційних скаргах на неправомірне втручання у право відповідачів на мирне володіння майном висновків суду не спростовують, оскільки зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Усунення перешкод державі в особі територіальної громади с. Будище та Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельними ділянками водного фонду має легітимну мету, яка полягає                        в забезпеченні права інших осіб мирно володіти своїм майном. Така мета відповідає загальним інтересам суспільства. Повернення державі земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичним особам у цій справі, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель водного фонду.
 
Рух касаційних скарг у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, зупинено виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 до закінчення касаційного провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Черкаського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року та заяву про приєднання до касаційних скарг ОСОБА_6 та ОСОБА_3 визнано неподаними та повернуто заявнику.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту та безоплатно передано у власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та іншим                         14 громадянам земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва.
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2074 прийнято державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Дмитренко Д. М. за №14428033 від 14 липня 2014 року.
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_11 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2056 прийнято державним реєстратором реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Дудіною-Богдановою К. О. за № 11884011 від 25 березня 2014 року.
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2062 прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції за                        № 12350718 від 11 квітня 2014 року.
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_13 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2063 прийнято державним реєстратором реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Бавикіном В. І. № за 12073621 від 01 квітня 2014 року.
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_14 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2068 прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції за                         № 12068737 від 01 квітня 2014 року.
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_15 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2054 прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції та видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року.
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_16 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2055 прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції за                        № 12079641 від 01 квітня 2014 року.
Згідно з договором купівлі-продажу від 30 січня 2015 року № 2-87               ОСОБА_17 продала ОСОБА_21 земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2057.
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_21 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2057 прийнято державним нотаріусом Черкаської районної державної контори Дмитренко Д. М. за                       № 18984235 від 12 листопада 2014 року.
 
Згідно з договором купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року № 7926 право власності на вказану землю перейшло до ОСОБА_9 .
 
Відповідно до договору купівлі-продажу від 12 листопада 2014 року № 2-1776 ОСОБА_18 продав земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2059 ОСОБА_22 .
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_22 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2059 прийнято державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Дмитренко Д. М. за № 17145645 від 12 листопада 2014 року.
 
Згідно з договором купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року № 7934 право власності на вказану землю перейшло до ОСОБА_9 .
 
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року у справі № 707/2162/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року, задоволено позов керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_16 про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсними свідоцтв, скасування рішень державного реєстратора, зокрема, визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації                   від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність земельних ділянок первісним набувачам:
- ОСОБА_13 площею 0,0979 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, свідоцтво на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2014 рокусерії НОМЕР_2, скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції про державну реєстрацію права власності на землю                      від 01 квітня 2014 року № 12073621;
- ОСОБА_15 площею 0,0979 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, свідоцтво на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2014 рокусерії НОМЕР_1, скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції про державну реєстрацію права власності на землю                     від 01 квітня 2014 року № 12082293;
- ОСОБА_14 площею 0,0979 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, свідоцтво на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2014 року серії НОМЕР_3, скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції про державну реєстрацію права власності на землю                     від 01 квітня 2014 року № 12068737;
- ОСОБА_16 площею 0,0979 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, свідоцтво на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2014 рокусерії НОМЕР_4, скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції про державну реєстрацію права власності на землю                     від 01 квітня 2014 року № 12079641.
 
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 27 травня                2016 року у справі № 707/2159/15-ц, залишеним без змінухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року, задоволено позов керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсним свідоцтв, скасування рішення, витребування земельних ділянок. Зокрема, визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня       2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність земельних ділянок первісним набувачам ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , площею по 0,0979 га кожна, розташованих в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Витребувано на користь держави від ОСОБА_21 земельну ділянку площею      0,0979 га з кадастровим номером 7124981500:01:001:2057, від ОСОБА_22 земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 7124981500:01:001:2059 в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту.
Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції про державну реєстрацію за ОСОБА_21 права власності на землю від 12 листопада 2014 року № 18984235.
Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції про державну реєстрацію за ОСОБА_22 права власності на землю від 30 січня 2015 року № 17145645.
 
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року у справі № 707/2176/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року, задоволено позов керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_26 про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсними свідоцтв, скасування рішення, витребування земельних ділянок. Зокрема, визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі              у власність земельних ділянок первісним набувачам:
- ОСОБА_10 площею 0,0979 та в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, свідоцтво на право власності на земельну ділянку від 25 березня 2014року серії НОМЕР_5, скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ про державну реєстрацію права власності на землю від 25 березня 2014 року № 11886262;
- ОСОБА_12 площею 0,0996 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, свідоцтво на право власності на земельну ділянку від 11 квітня 2014 рокусерії НОМЕР_6, скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ про державну реєстрацію права власності на землю від 11 квітня 2014 року № 12350718;
- ОСОБА_11 площею 0,0979 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, свідоцтво на право власності на земельну ділянку від 25 березня 2014 рокусерії НОМЕР_7, скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ про державну реєстрацію права власності на землю від 25 березня 2014 року № 11884011.
 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на спірні земельні ділянки за кадастровими номерами: 7124981500:01:001:2057, 7124981500:01:001:2055, 7124981500:01:001:2059, 7124981500:01:001:2074, 7124981500:01:001:2056, 7124981500:01:001:2062, 7124981500:01:001:2063, 7124981500:01:001:2054, 7124981500:01:001:2068 перейшли до третіх осіб.
 
Так, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2056 площею 0,0979 га на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2015 року № 2-376 перейшло від ОСОБА_11 до ОСОБА_24 .
 
Згідно з договором купівлі-продажу від 26 жовтня 2016 року № 7964 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_9 .
 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2062 площею 0,0996 га на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2016 року № 7870 перейшло від ОСОБА_12 до ОСОБА_9 
 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2074 площею 0,0996 га на підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 2014 року № 2715 перейшло від ОСОБА_10 до ОСОБА_23 .
 
Згідно з договором купівлі-продажу від 26 жовтня 2016 року № 7954 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_9 .
 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2063 площею 0,0979 га на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року № 7922 перейшло від ОСОБА_13 до ОСОБА_9 
 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2068 площею 0,0979 га на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 2016 року № 1782 перейшло від ОСОБА_14 до ОСОБА_19 .
 
Згідно з договором купівлі-продажу від 26 жовтня 2016 року № 7958 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_9 .
 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2054 площею 0,0979 га на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2016 року № 7867 перейшло від ОСОБА_15 до ОСОБА_9 
 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2055 площею 0,0979 га на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2014 року № 1778 перейшло від ОСОБА_16 до ОСОБА_20 .
 
Згідно з договором купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року № 7930 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_9 .
 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2057 площею 0,0979 га на підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 2015 року № 2-87 від ОСОБА_17 перейшло до ОСОБА_21 .
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_21 на землю прийнято державним нотаріусом Черкаської районної державної контори Дмитренко Д. М. за №18984235 від 12 листопада 2014 року.
 
Згідно з договором купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року № 7926 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_9 .
 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2059 площею 0,0979 га на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2014 року № 2-1776 перейшло від ОСОБА_18 до                 ОСОБА_22 .
 
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_22 на землю прийнято державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Дмитренко Д. М. від 12 листопада 2014 року№ 17145645
 
Згідно з договором купівлі-продажу від 25 жовтня 2016 року № 7934 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_9 .
Внаслідок об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 7124981500:01:001:2057, 7124981500:01:001:2055, 7124981500:01:001:2059, 7124981500:01:001:2074, 7124981500:01:001:2056, 7124981500:01:001:2062, 7124981500:01:001:2063, 7124981500:01:001:2054, 7124981500:01:001:2068, 7124981500:01:001:2011 було сформовано ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2271 площею 0,9790 га.
 
Згідно з договором іпотеки від 17 грудня 2016 року № 9932, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу        Левицькою Є. А., новостворена земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2271 була передана ОСОБА_9 в іпотеку ОСОБА_6 .
 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі зазначеного іпотечного договору                          від 17 грудня 2016 року ОСОБА_29 зареєстрував право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500:01:001:2271.
 
Надалі у результаті проділу вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 7124981500:01:001:2271 сформовано 11 нових земельних ділянок: кадастровий номер 7124981500:01:001:2303 площею 0,0707 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2302 площею 0,0764 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2301 площею 0,0823 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2300 площею 0,0880 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2297 площею 0,0924 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2295 площею 0,0966 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2293 площею 0,0995 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2294 площею 0,0973 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2296 площею 0,0946 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2298 площею 0,0919 га, кадастровий номер 7124981500:01:001:2299 площею 0,0893 га, відомості щодо реєстрації права власності за ОСОБА_6 на ці земельні ділянки внесено державним реєстратором реєстру речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Дудіною-Богдановою К. О.
 
Речове право на новосформовані земельні ділянки належить таким особам:
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2303 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 2017 року                        № 1590, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2302 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 2017 року                № 1588, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2301 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 2017 року № 1617, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2300 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 2017 року           № 1615, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2297 належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 2017 року           № 1621, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2295 належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу                  від 06 червня 2017 року № 1619, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2293 належить ОСОБА_6 на підставі договору іпотеки від 17 грудня 2016 року № 9932, укладеного з ОСОБА_9 і посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Левицькою Є. А.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2294 належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2017 року № 1644, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2296 належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2017 року № 1646, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2298 належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2017 року № 1648, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С.;
- земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2299 належить ОСОБА_6 на підставі на підставі договору іпотеки від 17 грудня 2016 року       № 9932, укладеного з ОСОБА_9 і посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Левицькою Є. А.
 
Встановлено, що до складу спірних одинадцяти земельних ділянок увійшло 10 земельних ділянок, щодо 9-ти з яких приймались вищевказані судові рішення у справах №№ 707/2162/15-ц, 707/2159/15-ц та 707/2176/15-ц, та одна земельна ділянка для ведення індивідуального дачного будівництва площею 0,0979 га з кадастровим номером 7124981500:01:001:2011, яка була надана ОСОБА_8 , питання правомірності надання якої ні в судовому, ні в будь-якому іншому порядку не розглядалося.
 
Мотивувальна частина 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                  у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним           і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Черкаської районної державної адміністрації  від 21 березня 2014 року № 72 у частині надання земельної ділянки  ОСОБА_8 .
 
Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
 
Статтями 13, 14, 19 Конституції України визначено, що земля, водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Відповідно до пункту б частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав,                             і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
 
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону земель» об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.
 
До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.
 
Відповідно до статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового  призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.
 
Частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. 
 
Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації об`єктів водного фонду, виконують певні захисні функції.
 
Законодавством України встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.
 
Відповідно до статті 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.
 
Згідно з пунктом «ґ» частини четвертої статті 83 ЗК України землі водного фонду, що належать до земель комунальної власності, взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.
 
Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (частина друга статті 59 ЗК України).
 
Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).
 
Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі, зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.
 
Відповідно до частини першої статті 60 ЗК України та частини першої статті 88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
 
Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60, 62 ЗК України та статтями 1, 88, 90 ВК України.
 
Так, згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.
 
У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: 1) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; 2) зберігання та застосування пестицидів і добрив; 3) влаштування літніх таборів для худоби; 4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; 5) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; 6) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо.
 
Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. 
 
Відповідно до положень статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.
 
Велика Палата Верховного Суду у своїх висновках неодноразово зазначала про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України           є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15,         від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13, від 12 червня 2019 року                 у справі № 487/10128/14, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14,            від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14).
 
У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 12,5166 га, на якій розташовані ділянки, передані ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , належить до виду угідь «піски» згідно з розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року № 28.
 
Водночас суд апеляційної інстанції установив, що зі змісту матеріалів затвердженої технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вбачається, що спірні земельні ділянки перед виданням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації відповідного розпорядження належали до земель загального користування, зайнятих штучними водосховищами.
 
Крім того, суд апеляційної інстанції узяв до уваги довідку форми 6-зем від 09 січня 2014 року, відповідно до якої земельна ділянка площею 2,2217 га, яка розташована в адмінмежах Будищенської сільської ради, відносилась до земель загального користування, з них штучні водосховища - 2,2217 га (а. с. 143, т. 1).
 
У постанові Верховного Суду у справі № 707/1919/20 від 10 травня 2023 року зазначено, що «форма 6-зем є формою державної статистичної звітності, яка формується щорічно станом на 01 січня муніципальними та державними органами, які також надають її органам Держгеокадастру відповідного рівня. Предметом цієї форми звітності є надання статистичної інформації про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності. В основу інформації форми 6-зем покладено класифікацію земель за видами земельних угідь та видами економічної діяльності, які здійснюються на цих землях».
 
У постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 707/1924/20 у подібних правовідносинах Верховний Суд також погодився з доводами прокурора, що дані форми 6-зем Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області                  є належним доказом у справі про віднесення земельної ділянки до земель водного фонду.
 
У справі, яка переглядається, апеляційний суд установив, що в технічній документації відсутні всі необхідні погодження, попередньо спірні землі належали до земель водного фонду - штучні водосховища, а тому і після прийняття Черкаською районною державною адміністрацією розпорядження від 13 лютого 2014 року № 28, цільове призначення спірних земель станом на 21 березня           2014 року залишилось як землі водного фонду.
 
Апеляційний суд правильно зазначив, що землі рекреаційного призначення можуть одночасно належати до інших категорій земель, для яких встановлені обмеження на передачу у комунальну або приватну власність, зокрема земель водного фонду, а тому віднесення спірної земельної ділянки згідно з пунктом 3 оскаржуваного розпорядження Черкаської районної державної адміністрації           від 21 березня 2014 року № 72 до категорії земель рекреаційного призначення не спростовує факт того, що ці землі можуть бути одночасно землями водного фонду, передача яких у приватну власність заборонена.
 
Питання законності розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 у частині надання земельних ділянок водного фонду у приватну власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 вже було предметом судового розгляду у справах                                                   №№ 707/2162/15-ц, 707/2159/15-ц та 707/2176/15-ц.
 
У справі, яка переглядається, встановлено, що вказані особи усупереч судовим рішенням про повернення земельних ділянок з приватної власності відчужили їх на користь ОСОБА_9 , яка також набула у власність земельну ділянку                           з кадастровим номером 7124981500:01:001:2011, надану у власність             ОСОБА_8 . За рахунок об`єднання ОСОБА_9 земельних ділянок, придбаних                                    у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 утворилась нова земельна ділянка з кадастровим номером 7124981500:01:001:2271, площею 0,9790 га.
 
Проаналізувавши зміст технічної документації із землеустрою щодо об`єднання належних ОСОБА_9 земельних ділянок, суд апеляційної інстанції виснував, що межі новоствореної земельної ділянки з кадастровим номером 7124981500:01:001:2271 співпадають з поворотними точками 10 земельних ділянок, які об`єднувалися (а. с. 186 - 192, т. 1), про що також вказано у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання при об`єднанні земельних ділянок від 10 листопада 2016 року (а. с. 193 - 194, т. 1).
 
Після набуття у власність земельної ділянки з кадастровим номером 7124981500:01:001:2271 ОСОБА_6 здійснив її поділ на 11 земельних ділянок, які є предметом цього позову. Земельні ділянки утворилися за рахунок поділеної земельної ділянки кадастровим номером 7124981500:01:001:2271, що вбачається з пояснювальної записки до проекту землеустрою. У цій записці також зазначено, що земельна ділянка площею 0,9790 га відноситься до земель рекреаційного призначення  (а. с. 195 - 196, т. 1).
 
Установивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про незаконність розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7124981500:01:001:2011, площею 0,0979 га, в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту та передачі її безоплатно у власність ОСОБА_8 для ведення індивідуального дачного будівництва, віднесення цієї земельної ділянки до категорії земель рекреаційного призначення.
 
Урахувавши, що предметом розгляду справ №№ 707/2162/15-ц, 707/2159/15-ц та 707/2176/15-ц була незаконність розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року  № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» у частині надання земельних ділянок водного фонду у приватну власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які усупереч судовим рішенням про їх повернення з приватної власності були відчужені на користь ОСОБА_9 та об`єднані у одну земельну ділянку разом із земельною ділянкою ОСОБА_8 , а не незаконність вказаного розпорядження в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції, виходячи з позиції всебічності, повноти судового розгляду, а також засад справедливості, врахувавши стандарт більшої переконливості, правильно вважав за необхідне врахувати встановлені у вказаних справах обставини.
 
Доводи касаційних скарг про те, що матеріали справи не містять достатньо доказів на підтвердження того, що на момент прийняття оспорюваного розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня        2014 року № 72 спірна земельна ділянка належала до земель водного фонду, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявників з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
 
Водночас суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Колегія суддів також враховує, що особисто ОСОБА_8 у касаційному порядку  не оскаржувала постанову апеляційного суду щодо скасування розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 у частині надання їй земельної ділянки, тобто правомірність видачі цього індивідуального правового акту нею не заперечувалась.
 
Щодо позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом їх повернення, скасування державної реєстрації речового права приватної власності на земельні ділянки
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі            № 487/10128/14-ц зазначила, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
 
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
 
Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).
 
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
 
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями)                                        є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 22 травня 2018 року у справі                                       № 469/1203/15-ц, у пункті 70 постанови від 28 листопада 2018 року у справі                         № 504/2864/13-ц).
 
Зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, а також пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).
 
Враховуючи, що заволодіння землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України є неможливим, оспорювання відповідних договорів, інших правочинів, визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки водного фонду не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на такі земельні ділянки та для їх повернення власнику. Задовольняючи ту чи іншу позовну вимогу, ефективність обраного позивачем способу захисту у конкретній ситуації має визначити суд. Близькі за змістом висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19).
 
Установивши незаконність набуття відповідачами права приватної власності на спірні земельні ділянки водного фонду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про усунення перешкод територіальній громаді с. Будище в особі Будищенської сільської ради та Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні спірними земельними ділянками водного фонду шляхом зобов`язання відповідачів   ОСОБА_6 та ОСОБА_3 повернути їх на користь територіальної громади с. Будище в особі Будищенської сільської ради та в користування Черкаському управлінню захисних масивів дніпровських водосховищ,скасування державної реєстрації речового права приватної власності на земельні ділянки.
 
Перевіряючи доводи касаційних скарг щодо непропорційності втручання у право відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на земельні ділянки, колегія суддів виходить із такого.
 
Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини               і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
 
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), серед багатьох інших, рішення у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
 
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
 
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
 
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.
 
У справах «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява     № 29979/04), «Кривенький проти України» (рішення від 16 лютого 2017 року, заява № 43768/07), ЄСПЛ, установивши порушення статті 1 Першого Протоколу, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на нерухомість.
 
Водночас висновки ЄСПЛ підлягають застосуванню не безумовно,                                     а з урахуванням національних особливостей та фактичних обставин справи, оскільки оцінці підлягає не тільки поведінка органів держави-відповідача, але             і самого скаржника.
 
Згідно з принципами диспозитивності та змагальності сторони вільні                                 у розпорядженні їхніми процесуальними правами (зокрема, і щодо подання зустрічного позову), несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій, а суд не розглядає не ініційовані сторонами питання (пункти 4 і 5 частини третьої статті 2, частини перша-четверта статті 12, частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
 
Якщо кінцевий набувач розпорядився процесуальними правами та не заявив зустрічний позов про надання належного відшкодування шкоди у зв`язку з вимогою про витребування майна, це не позбавляє його права заявити цей позов у разі ініціювання повернення майна власнику.
 
Навіть у випадку повернення майна від кінцевого набувача законодавство України надає йому додаткові ефективні засоби юридичного захисту. Кінцевий набувач не позбавлений можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до проміжного набувача, у якого він придбав майно, про відшкодування збитків на підставі статті 661ЦК України.
 
Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц (провадження                            № 14-76цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19).
 
У спорах стосовно земель водного фонду, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, держава, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. пункт 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, пункт 148 постанови Великої Палати Верховного Суду                      від 14 листопада 2018 року № 183/1617/16, пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, пункт 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі            № 487/10128/14-ц).
 
У справі, яка переглядається, повернення у державну власність спірних земельних ділянок переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами за цільовим призначенням. Суспільний інтерес у поверненні спірних земельних ділянок у державну власність спрямований на задоволення соціальної потреби у відновленні законності, становища, яке існувало до порушення права власності народу України на землі водного фонду, недопущенні зміни цільового призначення земель водного фонду та їх передання у приватну власність.
 
Апеляційний суд правильно зазначив, що в силу видимих природних властивостей спірних земельних ділянок відповідачі ОСОБА_6 та                     ОСОБА_3 , проявивши розумну обачність, перед набуттям у власність цих ділянок, могли і повинні були знати про те, що зазначені ділянки належать до земель водного фонду та не можуть передаватись у приватну власність. Тому немає жодних підстав вважати, що відповідачі не могли співвіднести чіткі законодавчі заборони з конкретним об'єктом на місцевості.
 
Подібний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц і від 30 травня 2018 року у справі                              № 469/1393/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц.
 
Отже, загальний інтерес у контролі за використанням земельної ділянки за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації у цій справі переважає приватний інтерес відповідачів                    у збереженні цих земель у власності з метою використання всупереч їх цільового призначення, а тому втручання у права відповідачів є таким, що відповідає принципу пропорційності і згідно практики ЄСПЛ у справах про право осіб мирно володіти майном відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції (Depalle v. France, № 34044/02,від 29 березня 2010 року).
 
Інші доводи касаційних скарг висновків апеляційного суду не спростовують, значною мірою зводяться до встановлення протилежних зазначеному обставин, тоді як встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів                              є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).
 
У справі, що переглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин. Наявність у заявників іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятого апеляційним судом рішення та фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення - на користь заявників.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні (в оскарженій частині), питання вмотивованості висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.
 
Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spain», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).
 
Висновки апеляційного суду, з урахуванням встановлених у цій справі обставин справи, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання          у касаційних скаргах.
 
Щодо вирішення питання про розподіл апеляційним судом судових витрат
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд, враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, дійшов висновку про те, що                             з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем у суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції.
 
З таким висновком апеляційного суду не можна погодитись з огляду на таке.
 
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;      3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.
 
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).
 
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача,           а відповідач звільнений від сплати судового збору (постанови Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-152цс17 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1065цс17, постанова Верховного Суду від 06 вересня 2023 року               у справі № 707/2717/21 (провадження № 61-2865св23)).
 
Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є особами з інвалідністю другої групи.
 
У пункті 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей                     з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
 
Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 як особи з інвалідністю другої групи звільнені від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про покладення на них обов`язку відшкодувати судовий збір сплачений Черкаською обласною прокуратурою у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції.
 
За таких обставин постанову апеляційного суду в цій частині слід скасувати та компенсувати Черкаській обласній прокуратурі за рахунок держави, в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України, судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, у розмірі          16 540,00 грн.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
За змістом статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
 
Постанова суду апеляційної інстанції частково прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з цим колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, постанова апеляційного суду в частині стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 судових витрат - скасуванню                   з ухваленням в цій частині нового судового рішення. 
 
В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, оскільки вона прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги  ОСОБА_6 та ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Постанову Черкаського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь Черкаської обласної прокуратури судових витрат, пов`язаних                          з оплатою судового збору у суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, скасувати.
 
Компенсувати Черкаській обласній прокуратурі за рахунок держави, в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України, судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, у розмірі          16 540,00 грн.
 
В іншій частині постанову Черкаського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                           Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович